Номер провадження: 22-ц/813/8061/22 
Справа № 499/612/21
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Базіль Л. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2022 року                                                                  м. Одеса
       Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючий суддя (суддя - доповідач) Базіль Л.В.,
       суддів: Воронцової Л.П., Полікарпової О.М., 
       секретар Кузьміч Г.Р.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу адвоката Племениченко Геннадія Вячеславовича, який діє від імені Приватного сільськогосподарського підприємства “Дружба” на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2022 року ухваленого у складі судді Погорєлова І.В. у цивільній справі 499/612/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства “Дружба” про дострокове розірвання договорів оренди землі та за зустрічною позовною заявою ПСП “Дружба” до ОСОБА_1 про стягнення збитків
ВСТАНОВИВ:
       Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування
       12.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства “Дружба” про дострокове розірвання договору оренди землі.
        Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником земельної ділянки площею 5,75 га, кадастровий номер 5121882000:01:002:0361, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія III-ОД № 003599 та земельної ділянки площею 5,751 га, кадастровий номер 5121882000:01:002:0158 відповідно до державного акту на землю серія ЯЕ №655770, які розташовані на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області.
       Вказані земельні ділянки перебувають в користуванні ПСП “Дружба” відповідно до укладених договорів оренди від 10.09.2016 року та від 28.09.2016 року.         
       Орендна плата відповідно до умов договорів оренди, сторонами визначена у формі натуральної оплати та її розмір переглядається один раз у два роки у разі настання: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
       Позивач вказував, що з грудня 2018 року орендар перестав сплачувати орендну плату, визначену договорами оренди землі, змінив її на власний розсуд з натуральної форми оплати на грошову. Крім того, незважаючи на його неодноразові заяви щодо перегляду розміру орендної плати, відповідач більше ніж два роки розмір оренди не переглядає. Вважає, що вказані факти є істотним порушенням умов договорів, що тягне за собою порушення його прав власника (орендодавця), оскільки він позбавлений можливості отримати очікуване при виконанні договорів.
       Посилаючись на систематичне невиконання відповідачем умов договорів оренди землі від 10.09.2016 року та від 28.09.2016 року та істотним порушенням прав власника земельних ділянок позивач просив достроково розірвати договори оренди.
       09.09.2021 року Приватне сільськогосподарське підприємство “Дружба” звернулося до ОСОБА_1 із зустрічною позовною заявою про стягнення грошових коштів в якості збитків (упущена вигода) за 2019 рік в розмірі 113 640,24 грн. 
       Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 10.09.2016 року та 28.09.2016 року між ОСОБА_1 та ПСП “Дружба” були укладені договори оренди належних ОСОБА_1 на праві власності земельних ділянок. Строк дії договорів становить 10 років. Однак незважаючи на існування між сторонами договірних відносин щодо оренди землі, ОСОБА_1 самовільно та без будь-яких правових підстав почав у 2019 році обробляти земельні ділянки, які перебувають в оренді ПСП “Дружба”, тим самим створивши орендарю перешкоди у їх використанні. Обставини неправомірного використання ОСОБА_1 належних йому земельних ділянок під час дії договорів оренди встановлено судом під час розгляду іншої справи, зокрема: у справі № 499/399/19 за позовом приватного сільськогосподарського підприємства “Дружба” до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою (рішення Іванівського районного суду Одеської області від 03.03.2021 року). Вказаним рішенням позовні вимоги ПСП “Дружба” були задоволенні. Вирішено усунути перешкоди в користуванні приватному сільськогосподарському підприємству “Дружба” земельною ділянкою, кадастровий номер 5121882000:01:002:0158, площею 5,751 га та земельною ділянкою, кадастровий номер 5121882000:01:002:0361, площею 5,75 га, які знаходяться на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ПСП “Дружба” у використанні цієї ділянки, у тому числі у здійсненні мульчування, оранки, боронування, культивації, розкидання добрив, посіву, коткування, внесення гербіцидів, міжрядного обробітку, збирання врожаю протягом строку дії договорів від 28.09.2016 року та від 10.09.2016 року.
       Посилаючись на викладені обставини, керуючись ст.22,623 ЦК України ПСП “Дружба” просило стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в якості збитків за 2019 рік в розмірі 113640,24 грн.
       Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції.
       Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 21 вересня 2021 року постановлено об`єднати в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ПСП “Дружба” про дострокове розірвання договорів оренди землі та справу за позовом ПСП “Дружба” до ОСОБА_1 про стягнення збитків, присвоївши єдиний унікальний номер справи 499/612/21 (а. с.65 т.1)
       Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2022 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про дострокове розірвання договорів оренди землі та у задоволенні зустрічної позовної заяви ПСП “Дружба” про стягнення збитків відмовлено.
       Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності достатності доказів на підтвердження заявлених ПСП “Дружба” позовних вимог про стягнення збитків.
       Суд зазначив, що не може вважати надані докази достатніми для встановлення обставин справи, які входять до предмета доказування (розмір збитків), оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження звернення до Березівської райдержадміністрації чи виконавчого комітету Коноплянської сільської ради із заявою про встановлення розміру неодержаних доходів (втрачену вигоду), а також, із відсутністю акту визначення розміру неодержаних доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельної ділянки, відсутністю методики розрахунку завданих збитків та джерела походження відомостей, які визначають суму збитків.
       Короткий зміст апеляційної скарги та її узагальненні аргументи.
       Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову Приватне сільськогосподарське підприємство “Дружба” через свого представника, адвоката Племениченко Г.В. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду в зазначеній частині є незаконним, невмотивованим, безпідставним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, які викладені у рішенні суду, обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПСП “Дружба” до ОСОБА_1 про стягнення збитків задовольнити в повному обсязі.        Скаржник вказує, що за обставинами справи доведені всі складові частини (неправомірність поведінки особи - самовільне захоплення та обробіток орендованих земельних ділянок; наявність шкоди - підприємство не змогло отримати дохід від орендованих земельних ділянок; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою - протиправне використання ОСОБА_1 земельних ділянок стало єдиною причиною неотримання доходу орендарем, вина завдавача шкоди- незаконне використання земельних ділянок під час дії договорів оренди); розрахунок збитків в сумі 113640,24 грн наводиться в інформаційній бухгалтерській довідці. Вважає твердження суду першої інстанції щодо ненадання відповідачем (ПСП “Дружба”) акта про визначення та відшкодування збитків землекористувачу, який виготовлений відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ №284 від 19 квітня 2013 року, як підтвердження розміру збитків орендаря необґрунтованими і бездовідними, оскільки Коноплянська сільська рада Березівського району Одеської області на звернення ПСП “Дружба” щодо надання акту про визначення та відшкодування збитків, листом від 22.08.2022 року № 02-27/06/1371 надала відповідь про неможливість видачі такого акту у зв`язку з тим, що відповідне питання не відноситься до компетенції вказаної комісії.
       Позиція інших учасників справи
       Позивач ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
       07.10.2022 року від представника Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба", адвоката Племениченко Г.В. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника.
       Обставини справи.
       Судовим розглядом встановлено, що 10.09.2016 року та 28.09.2016 року Приватним сільськогосподарським підприємством “Дружба” укладено договори оренди земельних ділянок, площею 5,75 га, кадастровий номер 5121882000:01:002:0361 та площею 5,751 га, кадастровий номер 5121882000:01:002:0158 з їх власником ОСОБА_1 строком на десять років, що не заперечується сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи копіями типових договорів оренди землі( т.1 а.с.6-17; т.2 а.с.8-19). Договори оренди зареєстровані у встановленому законом порядку. 
       Відомостей щодо дострокового розірвання вказаних договорів оренди землі матеріали справи не містять.
       Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 03 березня 2021 року задоволено позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства “Дружба” до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою. Рішення суду набрало законної сили.
       Вказаним судовим рішенням встановлено, що ПСП “Дружба” є належним користувачем земельних ділянок за кадастровими номерами 5121882000:01:002:0361 та 5121882000:01:002:0158 на підставі договорів оренди від 10.09.2016 та 28.09.2016 року. Суд зазначив, що ОСОБА_1 без будь-яких правових підстав користується та використовує земельні ділянки за кадастровими номерами 5121882000:01:002:0361; 5121882000:01:002:0158, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки № 315-ДП/275АП/05/01/15 від 19.04.2019 року; особистими письмовими поясненнями від 14.09.2019 року, які написані ОСОБА_1 , відповідно до яких він вказує, що використовує земельні ділянки за кадастровими номерами 5121882000:01:002:0361; 5121882000:01:002:0158 та засіяв на них ячмінь; заявою ОСОБА_1 про злочин в порядку ст. 214 КПК України від 14.09.2019 року де він вказує, що керівнику ПСП “Дружба” було відомо про те, що він почав обробляти свою земельну ділянку весною 2019 року, проте жодних перешкод зі сторони ПСП “Дружба” вчинено не було.
       Відповідно до копії Узагальненої довідки по ПСП “Дружба” за 2019 рік у ПСП було засіяно “пшеницею озима” 1540 га, урожайність 42,0 ц на гектар, ціна реалізації 5134,80 грн за 1 тонну, собівартість 2782,00 грн за 1-ну тону, також було засіяно “ячмінь озимий” 1167 га, урожайність 32,6 ц на гектар, ціна реалізації 4519,57 гривень за 1 тонну, собівартість 2962,00 грн за 1-ну тону.
       Відповідно до копії інформаційної довідки по ПСП “Дружба” за 2019 рік, наданої за розрахунками по “пшениця озима” по земельним ділянкам, що належать ОСОБА_1 втрачена вигода ПСП “Дружба” становить 56820,12 грн за кожен пай.
       Позиція апеляційного суду.
       Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Виходячи із змісту апеляційної скарги та її вимог, предметом апеляційного оскарження є рішення Іванівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2022 року в частині вирішення зустрічної позовної заяви ПСП “Дружба”. Рішення суду в частині вирішення позову ОСОБА_1 про дострокове розірвання договорів оренди землі ніким із учасників справи не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.
       Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
       Зважаючи на викладену норму процесуального права, заяву представника апелянта щодо розгляду справи за їх відсутності, на належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, відсутність від нього заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає, що неявка в судове засідання учасників справи за викладених обставин не перешкоджає розгляду справи.
       Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має. 
       Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
       Приватне сільськогосподарське підприємство “Дружба”, звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами про стягнення збитків (упущена вигода), посилаючись на положення ст. ст.22,623 ЦК України, вказував, що в 2019 році всупереч правому порядку, без припинення договорів оренди землі від 10.09.2016 року та від 28.09.2016 року, предметом яких є земельні ділянки за кадастровими номерами 5121882000:01:002:0361 та 5121882000:01:002:0158, ОСОБА_1 вчинив само вправні дії по обробці цих земельних ділянок, власником яких він є, тим самим створив перешкоди ПСП “Дружба” у використанні орендованих земельних ділянок, що встановлено у судовій справі № 499/399/19. У зв`язку з невикористанням орендованих земель підприємство не отримало дохід за 2019 рік в сумі 113640,24 гривні.
       Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оренду землі»  орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
       Відповідно до абзацу 2 п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (далі Постанова)у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, що її заподіяли. У випадку самовільного зайнятті землі на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаної сільськогосподарської продукції, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов`язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення.         
       Відповідно до п.14 вказаної постанови розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284. 
       У такому ж порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів, погіршенням якості земель або приведенням їх у не придатний для використання за цільовим призначенням стан унаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.
       Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
       Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
       Проте наведені норми матеріального права не встановлюють обов`язку позивача підтвердити свої вимог виключно розрахунками, зробленими відповідними комісіями, а тому на підтвердження розміру заподіяних збитків, у тому числі упущеної вигоди, позивач не позбавлений права надати інші належні та допустимі докази. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на особу обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними. 
       Достатність наданих доказів суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, як то передбачено положеннями ст.80 ЦПК України.
       З матеріалів справи вбачається, що з метою доведення розміру заподіяних збитків (упущеної вигоди) в суді першої інстанції представником позивача були надані:
- копія Узагальненої довідки по ПСП “Дружба” за 2019 рік , з якої слідує, що у ПСП було засіяно “пшеницею озима” 1540 га, урожайність 42,0 ц на гектар, ціна реалізації 5134,80 грн за 1 тонну, собівартість 2782,00 грн за 1-ну тону, також було засіяно “ячмінь озимий” 1167 га, урожайність 32,6 ц на гектар, ціна реалізації 4519,57 гривень за 1 тонну, собівартість 2962,00 грн за 1-ну тону;
- копія інформаційної довідки по ПСП “Дружба” Іванівського району Одеської області за 2019 рік, в якій позивач навів розрахунок по “пшениця озима” по земельним ділянкам, що належать ОСОБА_1 , за якими втрачена вигода ПСП “Дружба” становить 56820,12 грн за кожен пай.
       Проаналізувавши зазначені докази, апеляційний суд вважає, що вони не є такими, які б “поза розумним сумнівом” свідчили про наявність у ПСП “Дружба” можливості отримати дохід в 2019 році у зазначеному ним розмірі. 
       Для розрахунку суми неодержаних доходів ПСП “Дружба” узяв показники врожайності по “пшениці озимій”, які зазначені в узагальненій інформаційній довідці і вирахував із загальної кількості та вартості врожаю, що він міг би отримати при самостійному господарюванні на землях, відрахував суму виробничих затрат, при цьому не вказавши документального підтвердження та види таких затрат.
        Для визначення розміру доходу, на який могло розраховувати ПСП “Дружба”, підлягали врахуванню витрати, які необхідно було б здійснити для отримання врожаю “пшениці озима” із зазначенням вартості насіння, обробки грунту, добрив та інших витрат, пов`язаних з виконанням сільськогосподарських робіт по вирощуванню “пшениці озимої” з документальним їх підтвердженням.
       Отже при не підтвердженні позивачем можливих витрат при  здійснені технологічного процесу вирощування “пшениці озимої”, визначений ПСП “Дружба”  розмір прогнозованого ним неотриманого доходу не можна вважати достовірним.
       За вказаних обставин розмір неодержаних доходів, який визначений ПСП “Дружба” не можна вважати належно обґрунтованим, а тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є по суті правильним.
       Проаналізувавши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що твердження апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та по своїй суті спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і обставин, які, на думку апелянта, свідчать про наявність підстав для задоволення позову.
       На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
       Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
               Апеляційну скаргу адвоката Племениченко Геннадія Вячеславовича, який діє від імені Приватного сільськогосподарського підприємства “Дружба” залишити без задоволення.
       Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом 30 днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
       
       Головуючий                                                 Л.В. Базіль

       Судді:                                                                 Л.П. Воронцова
                                                                                 О.М. Полікарпова