ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5192/22 Справа № 202/3435/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л.П. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря судового засідання — Панасенко С.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати інформацію, –

ВСТАНОВИЛА:

       У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що в період з 1993 року по 2001 рік працювала в ЗАТ «Український кредитний банк», правонаступником якого, відповідно до положень п.1.1 Статуту, є АТ «Акцент-Банк».
       Факт перебування у трудових відносинах з відповідачем в зазначений період підтверджується записом у трудовій книжці.
       21 червня 2018 року позивачем на адресу відповідача була направлена заява про надання останнім довідки про отримані нею доходи за період роботи в ЗАТ «Український кредитний банк» в період з 1993 року по 2001 рік.
       Однак, відповідач відповідь на вищевказану заяву не надав.
       У зв`язку з ненаданням відповіді на звернення позивача, адвокатом останньої 09 жовтня 2019 року було направлено на адресу відповідача адвокатський запит з вимогою про надання довідки про доходи позивача за вищевказаний період.
       За результатами розгляду зазначеного вище запиту, відповідач листом від 16 жовтня 2019 року відмовив у наданні інформації, оскільки запитувана інформація становить банківську таємницю.
       Позивачка вважала, що відповідь відповідача є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки вона не запитувала інформацію, як клієнт щодо банківських операцій, а запитувала про доходи за період з 1993 року по 2001 рік для перерахунку розміру пенсії, як колишній працівник банку, відповідно до ст.49 КЗпП України.
       З огляду на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати бездіяльність АТ «Акцент-Банк» протиправною та зобов`язати відповідача надати довідку про отримані нею доходи за період її роботи в ЗАТ «Український кредитний банк» з 1993 року по 2001 рік включно, а також стягнути сплачений судовий збір.
       Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Акцент-Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати інформацію – відмовлено.
       Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
       Відповідач, відповідно до ст.360 ЦПК України, подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.
       Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду — без змін, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , згідно з наказом №88-к від 27 вересня 1993 року, з 28 вересня 1993 року прийнята на посаду провідного економіста операційного відділу в Український кредитний банк. Наказом №19-2001 від 08 лютого 2001 року звільнена за власним бажанням з 08 лютого 2001 року (а.с.74).
       Відповідно до п.1.1. Статуту АТ «Акцент-Банк», АТ «Акцент-Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», найменування якого змінено на АТ «Акцент-Банк» (далі — «А-Банк») у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства з публічного на приватне, згідно рішення Загальних зборів учасників від 25 квітня 2018 року.
       В свою чергу, ПАТ «Акцент-Банк» є правонаступником всіх прав і обов`язків ЗАТ «Акцент-Банк», найменування якого змінено на публічне акціонерне «Акцент-Банк» у зв`язку із зміною типу банку, згідно рішення Загальних зборів учасників від 14 травня 2009 року.
       З 06 березня 2007 року ЗАТ «Акцент-Банк» є правонаступником ЗАТ «Український кредитний банк», який є правонаступником прав та обов`язків «Українського кредитного банку», який у свою чергу є правонаступником прав та обов`язків «Київського приватного банку «Київприватбанк», створеного за рішенням установчих зборів (протокол від 28 травня 1992 року) та зареєстрованого Національним банком України 30 жовтня 1992 року, реєстраційний №127.
       Також з 06 березня 2007 року було змінено місцезнаходження ЗАТ «Акцент-Банк» за адресою: 49074, м.Дніпро (до перейменування — Дніпропетровськ), вул.Батумська, 11 (а.с.53,54).
       21 червня 2018 року ОСОБА_1 подано до АТ «Акцент-Банк» заяву про видачу їй довідки про отримані доходи в ЗАТ «Український кредитний банк» за період роботи з 1993 року по 2001 рік. Зазначена довідка необхідна для обчислення розміру пенсії. 11 липня 2018 року подані уточнення, а 08 серпня 2018 року надано відповідь про знайдення архіву особових рахунків (а.с.80).
       Відповідно до листа АТ «Акцент-Банк» від 19 листопада 2018 року №20.1.0.0.0/7-20181119/475, наданого ОСОБА_1 на її звернення від 05 листопада 2018 року стосовно надання довідки про роботу для обчислення пенсії, у зв`язку із низкою вищезазначених реорганізацій і місцезнаходження банку надання формації за зазначений у зверненні період потребує виконання архівом банку значного обсягу робіт з пошуку та виявлення інформації та документів, перевірки їх на відповідність викладеним у зверненні питанням тощо. Необхідні для відповіді по суті викладених у зверненні питань документи в архіві на даний час не виявлено. Банк продовжує розшук документів, однак для його завершення необхідно додатковий час, викликає необхідність продовження терміну виконання запиту (а.с.121-122).
        ОСОБА_1 неодноразово зверталася з заявами до різних інстанцій щодо посприяння в вирішені ситуації, що склалася щодо видачі їй довідки про доходи за період з 1993 року по 2001 рік в ЗАТ «Український кредитний банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «А-Банк», а саме до начальника ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, Голови Національного банку України, Голови Наглядової Ради АТ «Акцент-Банк», Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Голови Державної архівної служби, Начальника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, Голови правління АТ «А-Банк».
       Відповідно до листа-відповіді Державної архівної служби України від 12 квітня 2019 року за №Ко-313/01.1-18 на звернення ОСОБА_1 , під час ліквідації ЗАТ «Український кредитний банк», акти приймання-передавання документів до АТ «Акцент-Банк» не складались. АТ «Акцент-Банк» (згідно листа від 29 березня 2019 року №Е.АВ.0.0.0.0/1-13336) повідомив Державний архів Дніпропетровської області, що документи із заробітної плати ОСОБА_1 в архіві на сьогодні не виявлено. Разом з тим, АТ «Акцент-Банк» продовжує розшук документів. Із цього питання проведено низку нарад, відповідальним працівникам видано необхідні розпорядження, питання перебуває на контролі у керівництва АТ «Акцент-Банк».
       Адвокатом Сіренко Ю.Є. було неодноразово направлено адвокатський запит до Голови правління АТ «Акцент-Банк» щодо надання довідки про доходи ОСОБА_1 за період роботи в ЗАТ «Український кредитний банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Акцент-Банк» з 1993 року по 2001 рік.
       Відповідно до листа АТ «Акцент-Банк» від 04 березня 2020 року за №Е.АВ.0.0.0.0/1-1991, адресованого адвокату Сіренко Ю.Є. на запит від 18 лютого 2020 року в інтересах ОСОБА_1 , повідомлено про неможливість задоволення запиту, оскільки пошук документів триває.
       Згідно листа АТ «Акцент-Банк» від 16 листопада 2020 року №Е.АВ.0.0.0.0/2-9440, на адресу Лівобережного відділу обслуговування громадян у м.Дніпро ГУ ПФУ про надання інформації щодо ОСОБА_1 , повідомлено про те, що документи в архіві не виявлено, але Банк продовжує розшук документів. Також повідомлено про обставини, через які пошук документів ускладнюється. Так, після зміни місцезнаходження Банку наявні в архіві ЗАТ «Український кредитний банк» (правонаступником якого є АТ «А-Банк») документи продовжували зберігатися у м.Києві. У зв`язку з подіями Революції Гідності, що мали місце в листопаді 2013 року – лютому 2014 року, Банком здійснено термінову евакуацію частини архіву ЗАТ «Український кредитний банк» до м.Дніпро. Під час зміни найменування та місцезнаходження архівні документи Банку, зокрема, за період 1993-2001 роки, правонаступниками за описами чи актами приймання-передачі не приймалися.
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно тривалий час позивач не отримувала довідку про заробітну плату, яка була їй необхідна для обчислення розміру пенсії, однак АТ «Акцент-Банк» не відмовляв їй у видачі зазначеної довідки, а навпаки Банком здійснювався розшук документів та після їх виявлення ОСОБА_1 було направлено довідку про доходи, як передбачено ст.49 КЗпП України, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Згідно положень Кодексу законів про працю України працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.
       Відповідно до ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.
       Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
       Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції без встановлення та зазначення в рішенні доказів щодо відправлення довідки про доходи позивача зробив помилковий висновок про відновлення її порушених прав.
       Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.
       Як вбачається з матеріалів справи та було установлено судом першої інстанції, станом на 14 січня 2022 року особова справа ОСОБА_1 працівниками АТ «Акцент-Банк» знайдена, довідка про доходи підготовлена та направлена позивачу.
       Водночас, ОСОБА_1 будь-яких інших належних та допустимих доказів тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, ні до районного суду, ні до суду апеляційної інстанції не надала.
       Таким чином, судом першої інстанції було повно з`ясовано обставини справи, зокрема, що представником відповідача до відзиву на позовну заяву було додано копію довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, видану ОСОБА_1 за період з жовтня 1993 року по лютий 2001 року, при цьому, зазначене стороною позивача не спростовано, а тому колегія суддів дійшла висновку про правомірність такої відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.
       Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.
       Так, п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
       Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
       Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
       Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
       Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
       З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
       Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
       Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
       Такий правовий висновок було висловлено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року по справі №638/3792/20.        
       Отже, оскільки довідка про доходи була направлена позивачу під час розгляду даного спору, а саме 14 січня 2022 року, підстави для закриття провадження у цій справі – відсутні.
       Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
       Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
       Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2022 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова