ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2022 року	Львів	Справа № 140/9213/21 пров. № А/857/9022/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді:                                               Гудима Л.Я.,
суддів:                                                               Довгополова О.М., Святецького В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року, головуючий суддя – Валюх В.М., ухвалене у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, Департаменту податкових та митних експертиз ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди,-
                                                     В С Т А Н О В И В:
В серпні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України від 30.07.2021 року №1138-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити його на посаді заступника директора СЛЕД ДМС України, стягнути з СЛЕД ДМС України середній заробіток за час вимушеного прогулу з наступного робочого дня після дати звільнення в розмірі 1394,73 грн. за кожен робочий день до дати винесення рішення по справі, визнати бездіяльність ДФС України та ДМС України щодо незапропонування іншої рівнозначної або, як виняток нижчої посади на підставі частини третьої статті 87 Закону №889-VIII, стягнути з ДМС України та ДФС України моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., по 50 000,00грн. з кожного з відповідачів.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що оскаржений наказ винесений в порушення абзацу другого частини третьої статті 87 Закону №889-VIII, оскільки через бездіяльність ДФС України та ДМС України під час його звільнення з посади заступника начальника СЛЕД Міндоходів позивачу не було запропоновано жодної посади в установі, до якої безпосередньо перейшли права та обов`язки СЛЕД Міндоходів - СЛЕД ДМС України, і не було враховано переважне право на залишенні на роботі. При цьому, поновлення позивача на роботі має відбуватись виключно в правонаступнику СЛЕД Міндоходів - СЛЕД ДМС України, оскільки до правонаступника перейшли всі права та обов`язки установи, з якої позивача звільнено.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 30 липня 2021 року №1138-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів з 02 серпня 2021 року; стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 110 462 гривні 22 копійки (сто десять тисяч чотириста шістдесят дві гривні двадцять дві копійки); стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень 00 копійок (п`ять тисяч гривень нуль копійок); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; рішення суду в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції в частині поновлення його на посаді. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Державна митна служба України та її територіальні органи з 08.12.2019 року набули процесуальних прав та обов`язків Державної фіскальної служби України, відтак він повинен бути поновлений на посаді заступника директора Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 року, у справі №803/173/16 за позовом ОСОБА_1 до ДФС України, ДПМЕ ДФС, ДМС України, СЛЕД ДМС України про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково, визнано протиправним і скасовано наказ Міндоходів України від 20.01.2016 року № 4-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів з 21.01.2016 року, стягнуто з Міндоходів України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 611 836,46 грн., рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, а саме в розмірі 12190,29грн. звернуто до негайного виконання, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 19-36).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 виправлено допущені описки в резолютивній частині скороченого рішення суду від 07.04.2020 в адміністративній справі №803/173/16, а саме замість «першого заступника» необхідно читати «заступника» та замість «12500» необхідно читати «12000».
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 року касаційну скаргу ДМС України задоволено частково, змінено рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі №803/173/16, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі №803/173/16 залишено без змін (а. с. 121-142).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року замінено сторін виконавчого провадження з примусового виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 в справі № 803/173/16, а саме боржників: Міндоходів України на правонаступника - ДФС України; СЛЕД Міндоходів на правонаступника - ДПМЕ ДФС (а.с. 37-39).
01.02.2021 року ДФС України винесла наказ №60-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 », яким, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 року у справі №803/173/16, з урахуванням ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року у справі №803/173/16, скасовано наказ Міндоходів України від 20.01.2016 року №4-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів з 21.01.2016 року (а. с. 14).
25.06.2021 за вих.№863/Д/99-99-08-03-14 ДФС України направило позивачу попередження про наступне вивільнення у зв`язку із реорганізацією, та згідно із додатком до листа у вигляді попередження про наступне звільнення позивача попереджено про наступне звільнення з посади заступника начальника СЛЕД Міндоходів по закінченню 30 календарних днів з моменту вручення цього повідомлення на підставі пункту 1 частини першої та пункту 3 частини третьої статті 87 Закону №889-VIII з припиненням державної служби та виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат (а.с.17-18).
Згідно із наказом ДФС України від 30.07.2021 року №1138-о «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 року №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року №1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», припинено державну службу та звільнено 30.07.2021 року ОСОБА_1 з посади заступника начальника СЛЕД Міндоходів у зв`язку з реорганізацією, скороченням чисельності та штату державних службовців, пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України, пункт 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII, СЛЕД Міндоходів наказано забезпечити проведення розрахунку з ОСОБА_1 згідно з чинним законодавством та виплатити вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат (а.с.15).
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з правовою позицією, закріпленою у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №826/16707/18, у разі встановлення факту незаконного звільнення, орган, який вирішує спір, поновлює особу на посаді, яку вона займала до звільнення, а не на рівнозначній посаді..
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи приписи частини першої статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Повноваження щодо призначення працівника в порядку переведення на відповідну посаду, згідно із затвердженим штатним розписом в новоствореній юридичній особі, яка є правонаступником роботодавця, є винятковою компетенцією відповідача і суд, як орган, що розглядає трудовий спір, не повинен і не може втручатись у здійснення дискреційних повноважень державного органу.
Вказана правова позиція неодноразово викладена в постановах Верховного Суду, зокрема в постанові від 13 серпня 2020 року в справі №821/3795/15-а.
Таким чином, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення на посаді, з якої його було незаконно звільнено.
Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.05.2018 року по справі №П/9901/101/18 (провадження №11-217заі18), постановах Верховного Суду від 15.04.2020 року по справі №826/5596/17, від 19.05.2020 року по справі №9901/226/19, які в силу положень ч.5ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач підлягає поновленню на посаді заступника начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у справі №140/9213/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький