ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1312/22 Справа № 175/838/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 грудня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Токарєва В.В. на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:
захисника                                                        Токарєва В.В., 

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року водій ОСОБА_1 06 квітня 2022 року о 14:30 год. в Дніпропетровській області у с. Кам`янка по вул. Маяковського, 3 керував транспортним засобом Saab 95, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів та запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, своїми діями він порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 29 вересня 2022 року.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що не керував транспортним засобом, його не зупиняли працівники поліції, не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння ані за допомогою “Драгера”, ані у медичному закладі. Вказує, що протокол було складено без свідків та відеофіксації, що є порушенням вимог закону. Зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі, про причини поважності зупинки чи докази на підтвердження факту порушення ПДР України.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 12 травня 2022 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що копію оскаржуваної постанови захисник отримав 29 вересня 2022 року, апеляційна скарга подана до відділення Укрпошти 06 жовтня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови захисник отримав 29 вересня 2022 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні. 
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
       Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу “Drager Alkotest” та у медичному закладі; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 06 квітня 2022 року, відповідно до якого у присутності двох свідків було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Saab 95, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №299980 від 06 квітня 2022 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено стягнення вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП; поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та пояснень свідків ОСОБА_4 , наданих під час апеляційного перегляду, по справі не вбачається.
Всупереч доводам в апеляційній скарзі факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується як письмовими показаннями останнього, наданими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і показаннями свідків ОСОБА_4 , допитаної під час апеляційного перегляду.
Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять відомостей про поважності зупинки ОСОБА_1 чи докази на підтвердження факту порушення ним вимог ПДР України, спростовуються сукупністю наявних у матеріалах справи письмових доказів, зокрема, рапортом поліцейського та копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №299980 від 06 квітня 2022 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено стягнення за порушення вимог ПДР України, а саме вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також поясненнями свідка ОСОБА_4 , допитаної під час апеляційного перегляду, яка працює продавцем у магазині “Продукти”, з яких слідує, що ОСОБА_1 , який проживає неподалік, керуючи транспортним засобом Saab 95, д/н НОМЕР_1 , ледь не збив жінку, зупинився біля магазину “Продукти”, перебував у збудженому стані, а коли приїхала поліція, прохав сказати, що він випив алкоголь після зупинки транспортного засобу. При цьому свідок ОСОБА_4 підтвердила свої письмові пояснення, надані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вона чула від ОСОБА_1 запах алкоголю, обличчя останнього було червоне.
Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що огляд було проведено та протокол було складено без свідків та відеофіксації, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Як слідує з матеріалів справи та підтверджується поясненнями допитаної під час апеляційного перегляду свідка ОСОБА_4 , після приїзду поліцейських поряд з ними та ОСОБА_1 перебували ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якості свідків, коли працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також, коли ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції.
Крім того, ОСОБА_1 під час складання протоколу та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння жодних зауважень, у тому числі щодо відсутності свідків, не мав, що підтверджується підписом останнього у протоколі про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями останнього, наданими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Викладене також спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
       З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Токарєву В.В. строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Токарєва В.В. — залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот