ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5403/22 Справа № 205/9972/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О.С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2022 року у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «32» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по внескам на утримання майна, –

ВСТАНОВИЛА:

       У листрпаді 2021 року ОСББ «32» звернулось до суду з вищевказаним позовом (а.с. 2-8), в обґрунтування якого посилалось на те, що 12 липня 2016 року було зареєстровано юридичну особу – об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «32». 
Рішенням (протоколом) загальних зборів від 11 березня 2018 року було затверджено розмір щомісячних платежів за 1 кв.м. у 2018 році 3,03 грн (1 поверх) та 3,35 грн (2-9 поверх). 
Рішенням (протоколом) загальних зборів від 30 грудня 2018 року – 3,95 грн (1 поверх) та 4,43 грн (2-9 поверх). 
Рішенням (протоколом) загальних зборів від 26 грудня 2020 року – 4,52 грн (1 поверх) та 5,00 грн (2-9 поверх). 
Відповідач є власником нежитлового приміщення № 570 загальною площею 66 кв.м. у буд. АДРЕСА_1 , право власності на яке у встановленому законом порядку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
На ОСОБА_1 законом покладено обов`язок утримання майна, проте внески на утримання будинку і прибудинкової території вона не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 листопада 2021 року складає 7 457,34 грн.
Відповідачем було частково 18 жовтня 2020 року здійснено оплату заборгованості у розмірі 3 692,04 грн. 
Оскільки ОСОБА_1 не було вказано період оплати, платіж було віднесено за період з 01 березня 2018 року по липень 2019 року.
       Просило ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 7 457,34 грн, а також судові витрати у сумі 2 270 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
       Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2022 року позовні вимоги ОСББ «32» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по внескам на утримання майна – задоволено в повному обсязі.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «32» заборгованість по внесках на утримання спільного майна станом на 01 листопада 2021 року у розмірі 7 457,34 грн, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, а всього 9 727,34 грн (а.с. 90-91).
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 98-99).
       ОСББ «32» скористалось своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України та подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с. 114-118).
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду — без змін, з наступних підстав.
       Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСББ «32» зареєстровано як юридичну особу у встановленому законом порядку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 15).
Відповідно до кошторису, затвердженого загальними зборами ОСББ «32» та протоколами загальних зборів, було встановлено розмір щомісячних платежів співвласників ОСББ «32» за 1 кв.м.: рішенням (протоколом) загальних зборів від 11 березня 2018 року у 2018 році – 3,03 грн (1 поверх) та 3,35 грн (2-9 поверх), рішенням (протоколом) загальних зборів від 30 грудня 2018 року – 3,95 грн (1 поверх) та 4,43 грн (2-9 поверх), рішенням (протоколом) загальних зборів від 26 грудня 2020 року – 4,52 грн (1 поверх) та 5,00 грн (2-9 поверх) (а.с. 27-30, 31-33, 34, 35-43).
Відповідачеві ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення АДРЕСА_2 (а.с. 10-11).
18 жовтня 2020 року ОСОБА_2 (співвласник спірного приміщення) було сплачено внесок на утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 3 692,04 грн (а.с. 14).
Відповідач споживає послуги, які надаються позивачем з утримання будинку і прибудинкової території, проте не сплачує за них, у зв`язку з чим станом на 01 листопада 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 7 457,34 грн (а.с. 12-13).
Задовольняючи позовні вимоги ОСББ «32», суд першої інстанції правильно виходив з їх доведеності та обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи вищевикладене.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання.
Згідно із ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Приписами ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів.
Крім того, імперативні норми ч. 1 ст. 322 ЦК України та ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлюють загальне правило щодо утримання власниками належного їм (в тому числі і спільного) майна, зокрема: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, співвласник зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.
Згідно ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
За статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати) майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.
Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником квартири, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., споживачі зобов`язані оплатити житлово – комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними і відсутність договору про надання житлово – комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.
В силу зазначених вимог закону відповідач як власник приміщення, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зобов`язана утримувати спільне майно, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також виконувати рішення загальних зборів ОСББ «32».
Доводи скарги стосовно відмови в об`єднанні зістрічного та первісного позову колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_1 не доведено, що задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду про недоцільність їх об`єднання. Крім того, ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутись з вказаним позовом в загальному порядку.
Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Апелянт не скористалась наданими їй правами, не обґрунтувала свої доводи апеляційної скарги, не надала суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2022 року у — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                 О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова