Постанова
Іменем України 
 
30 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 295/2963/21
 
провадження № 61-20016 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,
 
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.                 Описова частина 
 
Короткий зміст вимог скарги
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В. Я., у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 12/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 08 жовтня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2021 року у складі судді Воробйової Т. А. клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду задоволено. 
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В. Я., про визнання договору недійсним залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 8 200 грн.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у підготовчому судовому засіданні 21 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 заявила клопотання про залишення позову без розгляду, що є підставою для постановлення відповідної ухвали на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.
Стягуючи на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію понесених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем ОСОБА_2 послуг адвоката Яроша В. В. та понесенні нею витрати на професійну правничу допомогу, сторонами договору про надання професійної правничої допомоги від 10 червня 2021 року у фіксованому розмірі визначена сума гонорару - 8 200 грн, яка не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником.
 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення витрат  на правову допомогу,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. 
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду 
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. 
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 8 200 грн скасовано й ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволені заявлених вимог.
В решті ухвалу суду залишено без змін.
 
Відмовляючи у стягненні з позивача судових витрат, понесених відповідачем, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для покладення на позивача компенсації судових витрат понесених відповідачем на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України, оскільки не було встановлено зловживання процесуальними правами з її боку.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У грудні 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року й залишити в силі ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2021 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права, без повного дослідження усіх обставин, що мають значення для справи, та без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 922/2017/17.
 
Заявник вказував, що апеляційний суд дійшов неправильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу та не врахував, що необґрунтованість дій позивача полягає у пред`явленні завідомо необґрунтованого позову з умисно неправильно обраним способом захисту порушених прав, про що було зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2022 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 295/2963/21 із Богунського районного суду м. Житомира. 
 
У лютому 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У квітні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому зазначено, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про те, що апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права. Просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В. Я., про визнання договору недійсним.
 
У підготовчому судовому засіданні 21 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заявила клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, ОСОБА_1 клопотання підтримала. Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 не заперечили щодо задоволення вказаного клопотання. Представник відповідача ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 8 200 грн, на підтвердження яких надано докази: договір про надання професійної правничої допомоги від 10 червня 2021 року № 58/21, укладений між адвокатом Ярошем В. В. та ОСОБА_2 , у пункті 2.1. якого сторони погодили розмір гонорару за правничу допомогу у справі № 295/2963/21                                                  в розмірі 8 200 грн; ордер на надання ОСОБА_2 правничої допомоги адвокатом Ярошем В. В. на підставі вказаного договору; прибутковий касовий ордер № 7 від 10 червня 2021 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 7 від 10 червня 2021 року, згідно з якими ОСОБА_2 перерахувала адвокату Ярошу В. В. грошові кошти у сумі 8 200 грн за надання правової допомоги згідно договору від 10 червня 2021 року № 58/21.
 
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2021 року позовну заяву за клопотанням позивача ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 8 200 грн.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Згідно абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
 
Згідно з частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
 
Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
 
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
 
Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від: 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від02 листопада 2022 року у справі № 440/296/19; Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах: від 09 липня 2019 року у справі № 922/592/17, від 21 січня 2020 року у справі № 922/3422/18, від 21 грудня 2020 року у справі № 922/1001/20; Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 21 листопада 2018 року у справі № 820/4347/17, від 18 березня 2020 року у справі № 280/5628/18.
 
Звертаючись з клопотанням про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем у цивільній справі № 295/2963/21, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 не зазначив, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України. Не містить таких підстав і відзив на позовну заяву від 15 червня 2021 року, на який посилається заявник у касаційній скарзі, а тому доводи касаційної скарги в цій частині колегією суддів відхиляються.
 
Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію судових витрат, понесених відповідачем у цивільній справі № 295/2963/21, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.
 
За таких обставинах апеляційний суд обґрунтовано відмовив у стягненні з позивача на користь відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Інші наведені в касаційній скарзі аргументи також не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Постанову Житомирського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 О. М. Осіян
 
  О. В. Білоконь 
 
  Н. Ю. Сакара