Ухвала
 
04 листопада 2022 року
м. Київ

справа № 760/11239/20
провадження № 61-20371св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,              
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур, третя особа - Київське квартирно-експлуатаційне управління, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду             від 10 листопада 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України в особі об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур (далі - МОУ), третя особа - Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - Київське КЕУ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він проходив військову службу офіцером у військовій частині № НОМЕР_1 , яка знаходилася у АДРЕСА_1 10 травня 1992 року його було зараховано на квартирний облік військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, для отримання житлового приміщення. Згідно з наказом МОУ від 29 травня 2001 року № 241 він для подальшого проходження військової служби переведений до міста Києва військової частини НОМЕР_2 ЦНДІ офіцером відділу виховної роботи озброєння МОУ. Житлом він не був забезпечений. На підставі наказу від 30 квітня 2013 року № 84 він звільнений в запас і на даний час перебуває на пенсії. 
 
Перебуваючи на пенсії, він отримав з Київського КЕУ довідку від 09 січня         2020 року № 27667, з якої вбачалося, що він перебуває на квартирному обліку у житловій комісії гарнізону м. Київ з 03 березня1995 року. 
 
Не погоджуючись з датою зарахування його на квартирний облік, який вказаний у зазначеній довідці - 03 березня 1995 року, він звернувся до відповідача з листом про внесення відповідних змін до облікової справи в частині дати зарахування на квартирний облік в гарнізоні міста Києва, у загальній черзі             з 03 березня 1995 року на 10 травня 1992 року у зв`язку з урахуванням попереднього часу перебування на обліку в іншому гарнізоні.
 
На його звернення відповідачем була надана відповідь у вигляді витягу із протоколу № 8 від 17 квітня 2019 року, в якому зазначено, що позивач за час проходження служби змінював гарнізон і на виконання пункту 2 Положення про порядок забезпечення житловою площею в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 03 лютого 1995 року № 20, було змінено дату зарахування його на квартирний облік з 10 травня 1992 року на 03 лютого1995 року.
 
Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії апарату МОУ та безпосередньо підпорядкованих структур, оформлене протоколом № 8                від 17 квітня 2019 року в частині відмови змінити дату зарахування на квартирний облік з 03 березня 1995 року на 10 травня 1992 року; зобов`язати  МОУ змінити дату його зарахування на квартирний облік з 03 березня 1995 року на 10 травня 1992 року та поновити його у загальній черзі на отримання житла з 10 травня 1992 року; зобов`язати МОУ внести зміни до його житлових облікових документів щодо черги на отримання житла до списку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов у гарнізоні міста Києва, з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку, тобто з 10 травня         1992 року.
 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 
2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду                        від 10 листопада 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення МОУ в особі об`єднаної житлової комісії апарату МОУ та безпосередньо підпорядкованих структур, оформлене протоколом № 8 від 17 квітня 2019 року в частині відмови ОСОБА_1 змінити дату зарахування його та членів його сім`ї на квартирний облік із 03 березня 1995 року на 10 травня 1992 року.
 
Зобов`язано МОУ в особі об`єднаної житлової комісії апарату МОУ та безпосередньо підпорядкованих структур вирішити питання зміни дати зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 з 03 березня 1995 року на             10 травня 1992 року та поновлення його у загальній черзі на отримання житла з 10 травня 1992 року з внесенням відповідних змін в облікові документи щодо зарахування на квартирний облік.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
10 грудня 2021 року МОУ, засобами поштового зв`язку, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заявлених позовних вимог.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У червні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                   2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання.
З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
справу за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур, третя особа - Київське квартирно-експлуатаційне управління, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду             від 10 листопада 2021 року, призначити до судового розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        В. В. Сердюк
С. Ю. Мартєв
І. М. Фаловська