ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19927/21                                                          Головуючий у І інстанції - Донець В.А.,
                                                                                                                     Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  26 жовтня 2022 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Епель О.В., Карпушової О.В.,
за участю секретаря                                                            Ольховської М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Київського квартирно-експлуатаційного управління до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, скасування рішення про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2021 №324280415, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1  750 833, 00 грн, рішення від 14.06.2021 №0041868-1303-2658 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу від 14.06.2021 №0041868-1303-2658.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  отримані від контрагента-постачальника податкові накладні є належним чином зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується контролюючим органом, відповідно, такі податкові накладні є для позивача підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України. Позивач наголошує, що використання податкової пільги є правом платника податків, а не його обов`язком, дії контрагента-постачальника щодо подання/неподання заяви до контролюючого органу (на виконання вимог п. 45 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України) жодним чином не можуть впливати на облік позивача, позаяк, норми податкового законодавства не ставлять в залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом. В свою чергу, вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішення від 14.06.2021 №0041868-1303-2658 про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги від 14.06.2021 №0041868-1303-2658 сформовані контролюючим органом на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.04.2021 №324280415, яке на час їх прийняття не було узгодженим, тому прийняті передчасно.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено.
При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що грошове зобов`язання, визначене в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 27.04.2021 №324280415 станом на 14.06.2021, не було узгодженим, платник податків скористався своїм правом на судове оскарження, після досудового врегулювання спору, дотримавшись місячного строку, тобто у  контролюючого органу не було правових підстав для складення податкової вимоги та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу від 14.06.2021 №0041868-1303-2658. По суті виявленого порушення суд дійшов висновку, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати, у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. При цьому, з аналізу податкових накладних вбачається, що вони складені для операцій, що оподатковуються за ставкою податку на додану вартість 20%, є належним чином прийнятими та зареєстрованими в ЄРПН. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі. 
Апелянт наголошує про пропуск позивачем строку звернення з адміністративним позовом, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення було направлено 28.04.2021, а неотримання платником податку конверту не звільняє його від дотримання строків звернення до суду відповідно до норм Податкового кодексу України. По суті виявленого порушення зазначає, що при здійсненні операцій з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД платник ПДВ, відповідно до п. 45 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, тимчасово звільняються від оподаткування податком на додану вартість та має можливість відмовитися від такої пільги чи призупинити її застосування на один або декілька звітних (податкових) періодів шляхом подання до контролюючого органу відповідної заяви. У контролюючого органу відсутня інформація про подання контрагентом позивача - ТОВ «Бізнес-Інком» заяви про відмову/зупинення використання пільги, яка відповідала б вимогам п. 45 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, а оскільки Київське квартирно-експлуатаційне управління прийняло до свого обліку податкові накладні ТОВ «Бізнес-Інком», то включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі таких податкових накладних є неправомірним.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду представник відповідача до суду не прибув, в свою чергу, представник позивача до суду з`явився та подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. 
Колегія суддів протокольною ухвалою задовольнила дане клопотання та перейшла до розгляду апеляційної скарги в порядку письмового провадження, згідно п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Київського квартирно-експлуатаційного управління, за жовтень 2020 року, за результатами якої складно акт від 07.12.2020 №8861/Ж5/26-15-04-14-12/229916177.
Актом перевірки встановлено порушення позивачем п. 45 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2020 року на суму 1  591 666, 00 грн.
На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.01.2021 №14420415, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1  989 583, 00 грн, з яких податкові зобов`язання - 1  591 666, 00 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 397 917, 00 грн.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 16.01.2021 №14420415 позивач подав скаргу від 03.02.2021 вих. №517/609 до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 07.04.2021 №7837/6/99-00-06-01-03-06 скаргу позивача задоволено частково, внаслідок чого оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 16.01.2021 №14420415 скасовано в частині 238 750, 00 грн, застосованих штрафних санкцій, в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін.
04.06.2021 позивачем на адресу Головного управлінням ДПС у м. Києві направлено лист з проханням повідомити про прийняте за результатами розгляду скарги рішення, на що відповідач листом від 10.06.2021 №58924/6/26-15-04-15-16 направив позивачу копію податкового повідомлення-рішення від 27.04.2021 №324280415, відповідно до якого платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1  750 833, 00 грн, з яких податкові зобов`язання - 1  591 666, 00 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 159 167, 00 грн. Розрахунок суми грошового зобов`язання не було надано.
29.06.2021 позивач отримав лист відповідача від 15.06.2021 №60446/6/26-15-13-03-10, яким повідомлялося, що станом на 14.06.2021, відповідно до карток платника податків сума податкового боргу становить 1  739 601, 99 грн, також позивачем отримані рішення від 14.06.2021 №0041868-1303-2658 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу від 14.06.2021 №0041868-1303-2658 на загальну суму 1  750 833, 00 грн (податкове зобов`язання - 1  591 666, 00 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 159 167, 00 грн).
Не погоджуючись із такими рішеннями контролюючого органу та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Так, правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Як вже було зазначено вище, ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Київського квартирно-експлуатаційного управління, за жовтень 2020 року, за результатами якої складено акт від 07.12.2020 №8861/Ж5/26-15-04-14-12/229916177.
За наслідками камеральної перевірки та на підставі відповідного акта контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.01.2021 №14420415, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1  989 583, 00 грн (податкові зобов`язання - 1  591 666, 00 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 397 917, 00 грн).
Позивач оскаржив вказане рішення в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 03.02.2021 вих. №517/609.
Відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим п. 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Отже, як правильно зауважено судом першої інстанції, грошові зобов`язання визначені податковим повідомленням-рішення від 16.01.2021 №14420415 не були узгодженими внаслідок оскарження відповідного рішення до контролюючого органу вищого рівня з дотриманням десятиденного строку.
Пунктом 56.17 статті 56 ПК України визначено, що процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті (підпункт 56.17.1); днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги (підпункт 56.17.2); днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (підпункт 56.17.3); днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику (підпункт 56.17.3-1); днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались (підпункт 56.17.5).
У даному випадку контролюючим органом скарга платника податку була задоволена частково. В наведеній нормі серед переліку юридичних фактів, які зумовлюють закінчення адміністративного оскарження, відсутнє рішення про часткове задоволення скарги, натомість однією з підстав закінчення такої процедури вказано день отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення ДПС України від 07.04.2021 №7837/6/99-00-06-01-03-06 отримано Київським квартирно-експлуатаційним управлінням 13.04.2021, що підтверджується відповідною відміткою про отримання вхідної кореспонденції.
Відповідно до пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.
Згідно п. 7 розділу ІІ «Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 №1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2020 №846), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за 124/28254, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку, наданої відповідними підрозділами контролюючого органу, до функцій яких належить розгляд скарг в адміністративному порядку та/або супроводження справ у судах, складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.
З огляду на те, що рішенням контролюючого органу від 07.04.2021 №7837/6/99-00-06-01-03-06 частково задоволено скаргу платника податків шляхом зменшення суми визначеного грошового зобов`язання в податковому повідомленні-рішенні від 16.01.2021 №14420415, таке податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним. При цьому в контролюючого органу виникло повноваження скласти нове податкове повідомлення рішення на решту суми грошового зобов`язання (за виключенням зменшеної суми).
За змістом абз. 2 пп. 56.17.5 п. 56.17 ст. 56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого пп. 1081.2.2 п. 1081.2 ст. 1081 цього Кодексу.
Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України в разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до ст. 42 ПК України: документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2); у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абз. 1, 2 п. 42.5).
На підтвердження надсилання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачеві, відповідачем надано поштовий конверт, довідку ф. 20 про причини невручення/доставлення, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення поштового переказу №0318609254270.
З рекомендованого повідомлення вбачається, що конверт був направлений адресату: Львівське квартирно-експлуатаційне управління, за адресою: 03186, місто Київ, проспект Повітрофлотський, надсилалось «ппр 27.04.2021». Зазначені адресат та адреса вказані й на поштовому конверті, штемпель відправки поштового відділення 107 датований 28.04.2021. У довідці про причини невручення/доставлення поштового відправлення зроблено відмітку «доправляється», при цьому, відмітки щодо причин невручення не зроблено, тому з наданої відповідачем копії довідки про причини невручення/доставлення неможливо встановити дату поштового штемпеля про повернення поштового відправлення.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до пп. 5.6.6 п. 5.6 розділу 5 ?«Регламенту внутрішньої письмової кореспонденції», затвердженого наказом ПАТ «Укрпошта» від 30.11.2017 №1660 встановлено, що після повернення з доставної дільниці листоноша здає невручені рекомендовані відправлення разом з аркушами ф. 8 та з оформленими довідками ф. 20 на поштові відправлення, що повертаються або досилаються, із зазначенням причини невручення, повідомлення про вручення ф. 119 на видані відправлення з відмітками «Вручити особисто» та «Судова повістка» з розписками одержувача.
З огляду на викладене, неможливо встановити причини невручення та дати повернення рекомендованого поштового відправлення №0318609254270, оскільки відповідна довідка не містить обов`язкової відмітки про причини невручення рекомендованого поштового відправлення та з наданої копії не вбачається за можливе встановити дату поштового штемпеля про повернення відправлення з метою відліку місячного строку звернення до суду.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №120/479/21-а.
Відповідно до п. 56.19 ст. 59 ПК України в разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті.
Отже, місячний строк, встановлений зазначеним пунктом для оскарження податкового повідомлення-рішення від 27.04.2021 №324280415 розпочався 15.06.2021 (позивачем 14.06.2021 отримано оскаржуване податкове повідомлення-рішення). Позов про оскарження цього податкового повідомлення-рішення позивачем подано засобами поштового зв`язку 14.07.2021, тобто в межах місячного строку, що спростовує доводи апелянта про пропуск позивачем установленого законом строку звернення до суду. 
Таким чином, грошове зобов`язання визначене в податковому повідомленні-рішенні від 27.04.2021 №324280415 не було узгодженим.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України в разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Право податкової застави виникає в разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що грошове зобов`язання визначене в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 27.04.2021 №324280415 станом на 14.06.2021 не було узгодженим, платник податків скористався своїм правом на судове оскарження, а тому у контролюючого органу не було правових підстав для складення податкової вимоги від 14.06.2021 №0041868-1303-2658 та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу від 14.06.2021 №0041868-1303-2658, що є самостійною підставою для визнання їх протиправними та скасування.
Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 справа №826/4363/15.
Щодо виявленого контролюючим органом порушення позивачем п. 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2020 року на суму 1  591 666, 00 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами п. 198.1 ст. 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України (п. 198.3 ст. 198 ПК України).
Згідно абз. 3 п. 198.6 ст. 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п. 201.10 ст. 201 ПК України).
Зі змісту наведених правових норм випливає, що платник податку може включити до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі податкової накладної, оформленої відповідно до вимог ст. 201 ПК України та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Так, позивач у жовтні 2020 року включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за господарськими операціями з придбання товару (з товарною позицією 2701) (вугілля) на підставі податкових накладних, отриманих від постачальника - ТОВ «Бізнес-Інком».
При цьому, згідно з п. 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до 01.01.2022 звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД.
У разі застосування зазначеної пільги норми п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу не застосовуються в частині товарів/послуг, необоротних активів, суми податку на додану вартість з вартості яких були включені до податкового кредиту у звітних (податкових) періодах, що передували періоду початку застосування пільги.
Платник податків може відмовитися від використання зазначеної пільги чи зупинити її використання на один або декілька звітних (податкових) періодів шляхом подання заяви. Заява, у якій зазначається перелік товарних позицій товарів згідно з УКТ ЗЕД і період, на який платник відмовляється чи зупиняє використання пільги, подається до контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги. Відмова від використання пільги, зазначеної у цьому пункті, чи зупинення її використання застосовується з першого числа звітного (податкового) періоду, зазначеного у заяві.
Відповідно до п.п. 30.1, 30.2, 30.3, 30.4 ст. 30 ПК України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п. 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.
Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.
Разом з тим, у пп. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 ПК України вказано, що платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом «г» пункту 30.9 статті 30 ПК України визначено, що податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.
Із норм ПК України не вбачається зобов`язань платника податку автоматично користуватися податковою пільгою в разі неподання/несвоєчасного подання заяви про відмову від пільги. Натомість, аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що використання податкової пільги є правом платника податку, а не його обов`язком.
Пунктом 201.5 статті 201 ПК України визначено складання окремих податкових накладних для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування.
Водночас, у пункту 201.3 цієї ж статті ПК України вказано, що у разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексу та/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком.
З аналізу, наданих позивачем копій первинних документів, серед яких і копії податкових накладних за жовтень 2020 року, суд зазначає, що на податкових накладних наявний напис «Зареєстровано в ЄРПН» та відсутній запис «Без ПДВ». Окрім того, у графі 8 «Код ставки» таких податкових накладних вказано число « 20», яке, згідно п. 16 «Порядку заповнення податкової накладної», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, зазначається у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою. 
Таким чином, податкові накладні складені для операцій, що оподатковуються за ставкою податку на додану вартість 20%, є належним чином прийнятими та зареєстрованими в ЄРПН.
При цьому, як правильно зауважено судом першої інстанції, контролюючий орган  наділений повноваженнями зупинити реєстрацію податкових накладних з метою перевірки їх на відповідність ознакам, вказаним у п. 5 Критеріїв оцінки міри ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567. Проте, як свідчать матеріали справи, ГУ ДПС у м. Києві таким правом не скористався, відтак, подальше виключення відповідачем сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до позивача штрафних санкцій, є неправомірним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №200/10304/19-а.
При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.11.2020 по справі №813/3034/15.
Однак, а ні в акті перевірки, а ні у відзиві відповідачем не наведено жодного факту обізнаності позивача про можливу неправомірну діяльність його контрагента - ТОВ «Бізнес-Інком» та/або про злагодженість дій між ними.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняте Головним управлянням ДПС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 27.04.2021 №324280415 є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 234, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року - залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                          О.В. Епель

                                                                                                    О.В.  Карпушова