Постанова 
Іменем України
 
29 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 711/5528/19
провадження № 61-6888св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на підставі запису державного реєстратора, визнання недійсним договору дарування квартири та витребування майна із незаконного володіння
 
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2021 року у складі судді Скляренко В. М. та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Нерушак Л. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вимоги якого змінила у березні 2020 року та остаточно просила визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ,запис про право власності № 29001008, вчинений                             16 листопада 2018 року державним реєстратором Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» Каленчуком М. А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 44135125 від 20 листопада 2018 року про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за                                ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; визнати недійсним договір дарування квартири від 28 листопада 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І. Ю. за реєстровим номером 4287, згідно з яким ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,8 кв. м, житловою площею 17 кв. м; витребувати                                      у ОСОБА_3 на користь законного власника ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що 19 травня 2017 року між ОСОБА_2 як позикодавцем і нею як позичальником був укладений договір позики б/н, за умовами якого позикодавець передала їй грошові кошти                   в сумі 79 200,00 грн, що є еквівалентом 3 000,00 дол. США за курсом 26,20 грн за один дол. США, зі строком повернення до 19 листопада 2018 року.
 
Для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 19 травня                       2017 року між нею і ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір б/н за умовами якого вона передала ОСОБА_2 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .
 
У зв`язку з невиконанням нею належним чином зобов`язань за договором позики ОСОБА_2 звернулася до державного реєстратора Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» Каленчука М. А. із заявою про державну реєстрацію прав на спірну квартиру.
 
20 листопада 2018 року державний реєстратор Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» Каленчук М. А. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44135125, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .
 
На думку позивачки, державний реєстратор за відсутності правових підстав здійснив державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору, зокрема реєстратор не взяв до уваги те, що                  ОСОБА_2 не подала для державної реєстрації прав належних для цього документів та в повному їх обсязі; не перевірив та не встановив строк виконання зобов`язання за договором позики від 19 травня 2017 року; не взяв до уваги відсутність письмового рішення іпотекодержателя ОСОБА_2 з інформацією про його вручення ОСОБА_1 про прийняття предмета іпотеки у свою власність.
 
За наявності істотних порушень закону та умов іпотечного договору                                від 19 листопада 2017 року при укладенні договору дарування квартири                                   від 28 листопада 2018 року цей договір підлягає визнанню недійсним. Крім того, враховуючи, що спірна квартира вибула з власності всупереч її волі ця квартира підлягає витребуванню у незаконного володільця, ОСОБА_3 , на її  користь із подальшим скасуванням державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 . У зв`язку з цим просила позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Придніпровський районний суд м. Черкаси рішенням від 27 жовтня 2021 року позов задовольнив. Скасував державну реєстрацію права власності                                            в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису                                          № 29001008), вчинену державним реєстратором Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» Каленчуком М. А. 16 листопада 2018 року на підставі рішення                          від 20 листопада 2018 року, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44135125 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Визнав недійсним договір дарування квартири від 28 листопада 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І. Ю., за реєстровим номером 4287, згідно з яким ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,8 кв. м, житловою площею 17 кв. м. Витребував у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 цю квартиру та скасував державну реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_3 . Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги                                                         є обґрунтованими та доведеними, оскільки державну реєстрацію права власності на спірну квартиру ОСОБА_2 було проведено з порушенням норм законодавства, тобто спірна квартира вибула з володіння її власника ОСОБА_1 поза її волею, з порушенням порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі рішення про державну реєстрацію, яке підлягає скасуванню, отже, спірна квартира підлягає витребуванню від набувача ОСОБА_3 на користь                          ОСОБА_1 , а договір дарування від 28 листопада 2018 року - визнанню недійсним.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Черкаський апеляційний суд постановою від 18 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2021 року залишив без змін.
 
Судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
 
У липні 2022 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
 
Підставою касаційного оскарження судових рішень вказує те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 552/1528/15 та постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 17 листопада 2021 року у справі № 755/5684/18, від 15 вересня 2021 року у справі                                             № 201/8847/18.
 
Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що Указом Президента України                    від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»                         із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та на цей час триває. Згідно з рекомендаціями Ради суддів України від 02 березня 2022 року справи, які не є невідкладними, слід розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження. Водночас справа була розглянута без участі ОСОБА_3 , хоча він не надавав письмової згоди на розгляд справи без його участі та без врахування викладених ним в апеляційній скарзі обставин. При цьому на час розгляду справи практично на всіх АЗС не було пального, також паралізованою була транспортна інфраструктура, у зв`язку з чим він не зміг прибути на судове засідання, оскільки перебував за межами міста Черкаси, за адресою своєї реєстрації. 
 
У вересні 2022 року ОСОБА_2  подала письмові пояснення на касаційну скаргу.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
09 вересня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що 19 травня 2017 року між ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 був укладений договір позики б/н, за умовами якого позикодавиця передала позичальниці грошові кошти в сумі 79 200,00 грн, що є еквівалентом 3 000,00 дол. США за курсом 26,20 грн за один дол. США, зі строком повернення до 19 листопада 2018 року.
 
Для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 19 травня                       2017 року між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір б/н за умовами якого вона передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .
 
У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов договору позики від 19 травня                    2017 року ОСОБА_2 20 листопада 2017 року направила позичальниці вимогу про усунення порушення (іпотечне повідомлення).
 
Оскільки свої зобов`язання за поговором позики від 19 травня 2017 року    ОСОБА_1 не виконала, ОСОБА_2 звернулася до державного реєстратора Черкаської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості»   Каленчука М. А. для реєстрації за нею права власності на предмет іпотеки.
 
16 листопада 2018 року на підставі рішення державного реєстратора Черкаської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Каленчука М. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 листопада 2018 року, індексний номер 44135125, був внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за номером 29001008 про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,8 кв. м. та житловою площею 17 кв. м. 
 
На підставі договору дарування від 28 листопада 2018 року ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 безоплатно прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 .
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;               2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                       у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права            в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
 
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення                         у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді,                             а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
 
У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані
у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.
 
Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста,                                  а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема                           у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (частина дев`ята статті 128 ЦПК України).
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 128 цього Кодексу за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень,                               в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
 
ОСОБА_3 у касаційній скарзі фактично зазначає, що він не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в результаті чого суд апеляційної інстанції розглянув справу та ухвалив судове рішення без участі заявника. Крім того, посилався на те, що у зв`язку з уведенням на території України воєнного стану та відсутністю належного транспортного сполучення він не зміг би прибути в судове засідання. Апеляційний суд безпідставно розглянув справу без його участі, хоча він не подавав відповідної заяви про розгляд справи без його участі.
 
Із матеріалів справи видно, що про апеляційний розгляд справи, призначений на 18 травня 2022 року о 09 годин 30 хвилин, за результатами якого ухвалено оскаржену постанову суду апеляційної інстанції,  ОСОБА_3 не повідомлений належним чином. 
 
Водночас довідка про доставку SMS, складена невідомою відповідальною особою про повідомлення ОСОБА_3 за номером телефону НОМЕР_2 про зазначений розгляд справи (аркуш справи 165 том 2), не є належним повідомленням, оскільки не було передумов, передбачених частинами дев`ятою, тринадцятою статті                         128 ЦПК України, для застосування такого способу сповіщення учасника справи про судовий розгляд, тому що у матеріалах справи немає відповідних заяв про виклик цього відповідача до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку.
 
Зазначені обставини вказують на те, що  ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений судом апеляційної інстанції про розгляд справи, призначений                              на 18 травня 2022 року.
 
Крім того, колегія суддів враховує такі обставини.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище  в порівнянні з опонентом (рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Гурепка                        проти України» (№ 2), № 38789/04, § 23).
 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини                                                       і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки         в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
 
Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення ЄСПЛ від 13 грудня                          2011 року у справі «Trudov v. Russia», № 43330/09 § 25, 27).
 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на цей час триває.
 
В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини                                        і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України (частина друга статті 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
 
Рада суддів України у рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року рекомендувала по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.
 
Матеріали справи не містять ні інформації про те, що ця справа є невідкладною, ні письмової згоди (заяви) ОСОБА_3 на розгляд справи без його участі. 
 
Таким чином, апеляційний суд безпідставно розглянув цю справу за відсутності доказів про належне повідомлення ОСОБА_3 про судове засідання та за відсутності відповідної письмової згоди (заяви) на розгляд справи без його участі.
 
Згідно з частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
Оскільки ОСОБА_3 обґрунтовує свою касаційну скаргу, зокрема, тим, що суд апеляційної інстанції не повідомив його про дату, час і місце розгляду справи                         та розглянув справу без його участі, і ця обставина знайшла своє підтвердження, то оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню                                        з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Постанову Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Постанова касаційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття,                   є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов