Номер провадження: 22-ц/813/3902/22 
Справа № 522/2713/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15.11.2022 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,
переглянувши справу №522/2713/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року у складі судді Свяченої Ю.Б., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 8 квітня 2019 року до суду з позовом про розірвання шлюбу, поділ майна, стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, в якому, зокрема, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на кожного аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття та на утримання її як дружини аліменти в сумі 500,00 грн. до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку (т.1 а.с.3-10).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 6 лютого 2020 року позовні вимоги про стягнення аліментів виділено в окреме провадження (т.1 а.с.2). 
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2020 року відкрито провадження у справі про стягнення аліментів (т.1 а.с.45-46).
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав в частині аліментів на дружину, частково визнав в частині аліментів на дітей, зазначивши, що не проживають разом близько року, дружина та діти з його згоди переїхали проживати до належного йому на праві власності житлового будинку, де проживають безкоштовно. Старший син з квітні по листопад 2019 року проживав з ним та знаходився на його утриманні. Зі старшими дітьми часто подорожує, купує їм все необхідне. Позивач ОСОБА_1 дітьми не займається, постійно перебуває за кордоном, діти знаходяться у її батьків. Просить аліменти на дітей стягувати з моменту відкриття провадження, а саме з 13 березня 2020 року. Щодо утримання дружини, то молодша дитина вже досягла 3 років, утримання дружини є правом, а не обов`язком. Позивач з листопада 2019 року знаходиться в Англії, де має заробіток, достатній для утримання дітей та власне себе (т.1 а.с.66-67, 90).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 
на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 8 квітня 2019 року до повноліття сина, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 
на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 8 квітня 2019 року до повноліття сина, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 8 квітня 2019 року до повноліття дочки, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання як відмовлено (т.1 а.с.197-204).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення аліментів на утримання дітей і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей (т.2 а.с.1-5).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Позивач з дітьми не проживає, у період перебування позивача за кордоном дітьми опікується він, забезпечує їх продуктами харчування, одягом, взуттям, предметами та обладнанням для школи тощо. При перерахуванні коштів на користь позивача на дітей такі кошти витрачені не будуть. Наразі він звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з ним. Мати дітей півтора роки проживає за кордоном, діти проживають з бабою та дідом (батьками позивача). 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судовим рішенням місце проживання дітей з батьком не визначено, ОСОБА_2 дійсно звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з батьком (справа №522/12957/20), проте до суду не з`являвся, як наслідок ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 8 червня 2021 року позов залишено без розгляду. Діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , бабою та дідом, орендують житло, так як ОСОБА_2 з власного будинку їх виселив. Діти перебувають на утриманні матері, батько життям дітей майже не цікавиться, належного утримання дітей не здійснює. Виїзд ОСОБА_1 за кордон для працевлаштування не свідчить про те, що вона з дітьми не проживає, їх вихованням не займається (т.2 а.с.80-85).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
ОСОБА_2 , 1970 року народження, та ОСОБА_1 , 1984 року народження, є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обов`язок батьків утримувати дитину визначено статтею 180 СК України, відповідно до якого батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
На час вирішення спору діти проживають за місцем проживання матері, батько дітей проживає окремо.
Батьки дітей не визначили за домовленістю між собою способи виконання обов`язку по утриманню дітей. Позов про стягнення аліментів подано ОСОБА_1 як матір`ю, з якою діти проживають, спосіб стягнення аліментів визначено нею у твердій грошовій сумі, рівній 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
ОСОБА_2 оскаржив рішення суду в частині стягнення аліментів на дітей з тих підстав, що діти з ОСОБА_1 не проживають, оскільки вона досить часто перебуває за кордоном.
Перебування ОСОБА_1 за межами України пов`язано з працевлаштуванням за кордоном, що не є підставою для відмови в позові.
У період відсутності матері дітей в Україні за дітьми доглядають баба та дід, які є батьками ОСОБА_1 та з якими ОСОБА_1 та її діти разом проживають.
ОСОБА_2 не надав доказів проживання дітей з ним та перебування на його утриманні. 
Рішення суду про визначення місця проживання дітей з батьком після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутнє.
Надання дітям допомоги, придбання речей, одягу, продуктів харчування тощо не позбавляє права другого з батьків на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Факт звернення до суду для стягнення судовим рішенням аліментів на утримання дітей вказує на те, що сторони як батьки дітей не досягли між собою домовленості щодо способу виконання обов`язку утримувати дітей.
Отже, правові підстави для відмови ОСОБА_1 в позові про стягнення аліментів на утримання дітей відсутні. 
Апеляційна скарга не містять доводів щодо визначення до стягнення аліментів у сумі, рівній мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, тому з огляду на межі розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду в частині розміру стягнення аліментів на утримання дітей не переглядається.
Апеляційна скарга не містить доводів в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання дружини. 
Справа в провадженні суду апеляційної інстанції з серпня 2021 року, призначалась до розгляду на 9 грудня 2021 року, 17 березня 2022 року, 27 жовтня 2022 року. Інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд. Також, учасники справи повідомлялися надісланням «SMS»-повідомлення «Судова повістка..» та доставкою в електронному вигляді «Судової повістки…». На 27 жовтня 2022 року учасники справи повідомлені, чергова заява ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки суперечить інтересам дітей. 
Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 27 жовтня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 15 листопада 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков 

Є.С.Сєвєрова