ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2022 р.                              Справа № 910/19290/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Корсака В.А. 
          Ходаківської І.П. 
 
за участю секретаря судового засідання: Котенка О.О.
за участю представників учасників справи:
від позивача: Явтушенко О.А. (у режимі відеоконференції)
від відповідача-1: Блінов С.І.
від відповідача-2: не з`явився
від третьої особи-1: Куцмида В.І.
від третьої особи-2: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк "Портал" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 (дата підписання рішення 14.07.2022) (суддя Мудрий С.М.)
у справі № 910/19290/21 Господарського суду міста Києва
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ"
до: 1. Акціонерного товариства "Банк "Портал" (відповідач-1);
     2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт" (відповідач-2),
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 
1. Товариства з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" (третя особа-1);
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "РКДЗ" (третя особа-2),
про визнання договору застави № 25 від 29.04.2016 недійсним
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.          У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" (далі - ТОВ "М-ЛИТ", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Банк "Портал" (далі - АТ "Банк "Портал", відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт" (далі - ТОВ "Укртранс-Ремонт", відповідач-2) про визнання недійсним договору застави № 25 від 29.04.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством  "Банк "Портал" (далі - ПАТ "Банк "Портал"), правонаступником якого є  Акціонерне товариство "Банк "Портал", та                         ТОВ "Укртранс-Ремонт" (далі - Договір застави).
2.          Позов обґрунтований тим, що тепловоз двосекційний типу 2М62, заводський № 1271, рік побудови 1986, належить ТОВ "М-ЛИТ" і ніколи ним не передавався у заставу АТ "Банк "Портал", а відтак не може бути предметом спірного договору. Так, вказаний тепловоз, придбаний позивачем у березні 2016 року, не міг бути переданий у заставу АТ "Банк "Портал" 29.04.2016 ТОВ "Укртранс-Ремонт" (відповідачем-2), оскільки останнє вже не було його власником, а лише мало повноваження щодо цього тепловозу на підставі договору комісії.   
Короткий зміст і підстави заперечень сторін
3.          Відповідач-1 подав заяву про застосування строків позовної давності (т. 2, а.с. 70-72), в якій зазначив, що відповідно до Договору застави обтяження заставою предмета застави внесено до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, про що свідчить витяг                     № 49532392 від 05.05.2016, тому позивач міг дізнатися про порушення свого права 05.05.2016. Відтак, звертаючись до суду із позовом від 23.11.2021, позивач подав позов із порушенням трирічного строку позовної давності.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
4.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/19290/21 позов ТОВ "М-ЛИТ" задоволено повністю. Визнано недійсним договір застави № 25 від 29.04.2016, укладений між відповідачами. Стягнуто з ТОВ "Укртранс-Ремонт" на користь ТОВ "М-ЛИТ"  судовий збір у розмірі 1 135,00 грн. Стягнуто з АТ "Банк "Портал" на користь ТОВ "М-ЛИТ" судовий збір у розмірі 1 135,00 грн.
5.          Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що з огляду на приписи ч.ч. 2, 3 ст. 583 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заставодавцем завжди має бути власник речі або особа, якій належить майнове право. Натомість діючи всупереч ст. 583 ЦК України та ст. 11 Закону України "Про заставу" та не будучи власником Магістрального тепловозу, ТОВ "Укртранс-Ремонт" передало його у заставу АТ "Банк "Портал", уклавши спірний договір. Зважаючи на те, що спірний Договір застави суперечить вимогам ст. 583 ЦК України та ст. 11 Закону України "Про заставу", він є недійсним, тому позов належить задовольнити.
6.          Стосовно доводів відповідача-1 про те, що позивач звернувся із цим позовом із пропуском позовної давності, суд першої інстанції зазначив, що звертаючись до Господарського суду міста Києва з позовом у даній справі 23.11.2021, позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки додатковою угодою № 4 від 19.12.2018 до договору комісії № 03/2016 від 31.03.2016 строк дії договору комісії було продовжено до 01.07.2019, отже, саме з цього строку позивачу стало відомо про порушення його права щодо повернення тепловоза.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 
7.          Не погодившись із вказаним рішенням, АТ "Банк "Портал" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/19290/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
8.          Заявник апеляційної скарги вважає, що оскаржуване ним судове рішення не ґрунтується на засадах верховенства права, не є законним і обґрунтованим.
9.          Так, апелянт вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що початок перебігу позовної давності для позивача слід рахувати від дня спливу строку дії договору комісії № 03/2016 (01.07.2019). Такий висновок, на думку АТ "Банк "Портал", суперечить висновку Верховного Суду, викладеному у постанові  від 14.03.2018 у справі             № 464/5089/15, згідно з яким для вимоги про визнання правочину недійсним перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про вчинення цього правочину, а норма ч. 5 ст. 261 ЦК України застосовується до вимог про виконання зобов`язання, а не до вимог про визнання правочину недійсним.
10.          Також, скаржник вважає, що місцевий господарський суд залишив поза увагою недобросовісну поведінку позивача, яка і призвела до пропуску трирічного строку позовної давності. Така недобросовісність, на думку апелянта, полягає в тому, що позивач, укладаючи з відповідачем-2 додаткову угоду про продовження строку виконання Договору комісії, не перевірив наявність самого тепловозу, що б дало йому можливість виявити порушення його прав ще в грудні 2018 року.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
11.          04.08.2022 матеріали апеляційної скарги АТ "Банк "Портал" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/19290/21 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2022 передані колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Корсак В.А., Ходаківська І.П.
12.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/19290/21; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
13.          22.08.2022 на виконання вищезазначеної ухвали до Північного апеляційного господарського суду надійшли з Господарського суду міста Києва матеріали справи                    № 910/19290/21.
14.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 задоволено клопотання АТ "Банк "Портал" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/19290/21 та поновлено                АТ "Банк "Портал" зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Банк "Портал" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/19290/21; зупинено дію оскаржуваного рішення суду до закінчення його перегляду в апеляційному порядку; розгляд апеляційної скарги призначено на 18.10.2022 о 10:40.
15.          Ухвалою від 18.10.2022 Північний апеляційний господарський суд продовжив строк розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначив на 08.11.2022 о 09:50. 
16.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 задоволено заяву ТОВ "М-ЛИТ" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
17.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2022 учасників справи повідомлено про те, що у зв`язку з перебуванням/направленням головуючого судді Демидової А.М. у Національній школі суддів України з 07.11.2022 по 11.11.2022 розгляд справи відбудеться не 08.11.2022, а 15.11.2022 о 09:20; доручено Центральному апеляційному господарському суду забезпечити проведення судового засідання у справі              № 910/19290/21 в режимі відеоконференції в приміщенні вказаного суду 15.11.2022 о 09:20 за участю представника ТОВ "М-ЛИТ" - Явтушенко Олесі Анатоліївни.
18.          Зважаючи на воєнний стан в Україні, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.
Позиції учасників справи
19.          ТОВ "М-ЛИТ" у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечує та зазначає, що вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства України, з врахуванням усіх фактичних обставин справи, в межах наданих суду повноважень, в якому правильно застосовано норми як процесуального, так і матеріального права.
20.          Суд першої інстанції, на думку позивача, у повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, довів і всебічно обґрунтував їх у своєму рішенні, надав належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
21.          На підставі викладеного вважає, що апеляційна скарга АТ "Банк "Портал" не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі                         № 910/19290/21 має бути залишене без змін.
22.          Товариство з додатковою відповідальністю "Коростенський щебзавод" (далі -               ТДВ "Коростенський щебзавод", третя особа-1) у поясненнях до апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення зі встановленням всіх обставин, які мають значення для справи.
23.          Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Явка представників учасників справи
24.          У судове засідання 15.11.2022 з`явилися представники відповідача-1 та третьої особи-1. Представник позивача взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явились. Про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином. 
25.          Клопотань про відкладення розгляду справи до суду станом на час розгляду справи не надійшло.
26.           Зважаючи на викладене та враховуючи, що явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій справі в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представників відповідача-2 та третьої особи-2.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
27.          21.03.2016 ТОВ "Укртранс-Ремонт", як продавець, і ТОВ "М-ЛИТ", як покупець, уклали договір купівлі-продажу № 2/2016 (далі - Договір купівлі-продажу), відповідно до            п. 1.1 якого продавець зобов`язується продати (передати у власність), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити: магістральний тепловоз № 1271 (секції А, Б), моделі 2М62, 1986 року випуску, після капітального ремонту в об`ємі КР-1, у кількості 1 (однієї) одиниці (далі - Тепловоз).
28.          30.03.2016 за актом прийому-передачі тепловоза за Договором купівлі-продажу продавець передав, а покупець прийняв у власність Тепловоз вартістю 10 000 000,00 грн у кількості 1 шт.
29.          31.03.2016 ТОВ "Укртранс-Ремонт", як комісіонер, і ТОВ "М-ЛИТ", як комітент, уклали договір комісії № 03/2016 (далі - Договір комісії), відповідно до п. 1.1 якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату від свого імені укласти за рахунок комітента договір щодо купівлі-продажу магістрального тепловоза № 1271 (секції А, Б), моделі 2М62, 1986 року випуску, після капітального ремонту в об`ємі КР-1, у кількості 1 (однієї) одиниці (далі - Тепловоз).
30.          Згідно з п. 1.2 Договору комісії мінімальна ціна продажу Тепловоза становить                   14 352 000 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 2 392 000,00 грн.
31.          Комісіонер отримує від комітента виключне (ексклюзивне) право продажу тепловоза на території України та за її межами терміном до 30 травня 2016 року (п. 1.4 Договору комісії).
32.          Згідно з п. 2.1 Договору комісії комісіонер відповідно до цього договору зобов`язується: самостійно здійснити необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти покупця на Тепловоз комітента, виконати всю переддоговірну роботу та укласти з покупцем договір купівлі-продажу  Тепловоза на найвигідніших для комітента умовах; прийняти у комітента Тепловоз, призначений для продажу відповідно до умов цього договору, в строк до 11.04.2016, та вжити всіх необхідних заходів для його належного збереження.
33.          Комісіонер зобов`язаний виконати доручення щодо продажу в строк до 30.05.2016             (п. 7.1 Договору комісії).
34.          31.03.2016 сторони Договору комісії підписали акт прийому-передачі тепловоза за Договором комісії, відповідно до умов якого комітент передав для подальшого продажу, а комісіонер прийняв Тепловоз вартістю 14 352 000,00 грн.
35.          Надалі сторони 19.12.2018 уклали додаткову угоду № 4, якою внесли зміни до п.п. 1.4, 7.1 Договору комісії, виклавши їх в наступній редакції:
- п. 1.4 - комісіонер отримує від комітента виключне (ексклюзивне) право продажу тепловоза на території України та за її межами терміном до 01.07.2019;
- п. 7.1 - комісіонер зобов`язаний виконати доручення щодо продажу в строк до 01.07.2019.
36.          У зв`язку з неотриманням від комісіонера звіту про виконання умов Договору комісії, позивач звернувся до ТОВ "Укртранс-Ремонт" з вимогою вих. № 195 від 04.11.2019 повернути Тепловоз, яку відповідач-2 не виконав.
37.          Натомість Тепловоз позивача був виявлений правоохоронними органами із перебитим номером на 1274 у локомотивному депо м. Коростеня.
38.          14.11.2019 відомості про кримінальні правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, де позивач має статус потерпілого, були несені правоохоронними органами до ЄРДР за                                   № 12019060060001402.
39.          Постановою Коростенської місцевої прокуратури про визнання речовими доказами від 15.02.2021 тепловоз № 2М62-1274, що мав першочерговий номер 2М62-1271 та належить ТОВ "М-ЛИТ", визнано речовим доказом у кримінальному провадженні                                         № 12019060060001402 від 14.11.2019 та передано на відповідальне зберігання власнику, встановивши місце зберігання за адресою: м. Полтава, вул. Гайового, 30.
40.          Позивач зазначив, що у квітні 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень він дізнався, що в провадженні Північного апеляційного господарського суду перебуває апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "РКДЗ" (далі -            ТОВ "РКДЗ", третя особа-2) на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/10715/20 за позовом АТ "Банк "Партал" до ТОВ "Укртранс-Ремонт" і                   ТОВ "РКДЗ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення майна. Вказаним рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу № 6/2017 від 23.05.2017, укладений між ТОВ Укртранс-Ремонт" і ТОВ "РКДЗ"; зобов`язано ТОВ "РКДЗ" повернути ТОВ Укртранс-Ремонт" майно: магістральний тепловоз моделі М62 № 1271-2, 1986 року випуску, стягнуто з ТОВ "Укртранс-Ремонт" та з ТОВ "РКДЗ" на користь АТ "Банк "Портал" витрати по сплаті судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції у вказаній справі дійшов висновку про те, що фактично предметом договору купівлі-продажу № 6/2017 був магістральний тепловоз моделі М62 № 1271-2, 1986 року, після капітального ремонту в обсязі КР-2, переобладнаний з тепловозу двохсекційного типу 2М62, заводський № 1271, рік побудови 1986, який, у свою чергу, нібито перебував у заставі АТ "Банк "Портал" згідно з договором застави № 25 від 29.04.2016.
Також, восени 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень позивач довідався, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває заява ТДВ "Коростенський щебзавод" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі № 910/10580/20 за позовною заявою АТ "Банк "Портал" до ТОВ "Укртранс-Ремонт" і ТДВ "Коростенський щебзавод" про визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення майна. Так, вказаним рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу № 5/2017 від 23.05.2017, укладений між ТОВ "Укртранс-Ремонт" і                 ТОВ "Коростенський щебзавод"; зобов`язано ТОВ "Коростенський щебзавод" повернути ТОВ "Укртранс-Ремонт" майно - магістральний тепловоз моделі М62 № 1271-1, 1986 року випуску, отримане за договором купівлі-продажу № 5/2017 від 23.05.2017, стягнуто з                ТОВ "Укртранс-Ремонт" на користь АТ "Банк "Портал" судові витрати.
Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції у вказаній справі дійшов висновку про те, що фактично предметом договору купівлі-продажу № 5/2017 був магістральний тепловоз моделі 462 № 1271-1, 1986 року, після капітального ремонту в обсязі КР-2, переобладнаний з тепловозу двохсекційного типу 2М62, заводський № 1271, рік побудови 1986, який, у свою чергу, нібито перебував у заставі АТ "Банк "Портал" згідно договору застави № 25 від 29.04.2016.
41.          Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ніколи не передавав у заставу АТ "Банк "Портал" Тепловоз, а тому останній не може бути предметом договору застави № 25 від 29.04.2016.
42.          Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 29.04.2016 ПАТ "Банк "Портал", як заставодержатель, уклав з ТОВ "Укртранс-Ремонт", як заставодавцем, договір застави № 25, відповідно до умов якого заставодавець передає заставодержателеві у заставу належне йому рухоме майно, а саме тепловоз двохсекційний типу 2М62, заводський № 1271, рік побудови 1986, у складі: секція А заводський № 5476 (рама тепловозу заводський № 5474, рама переднього візку ТЭМ2.35.05.200001 зав. № 449, рама заднього візку ТЭМ2.35.05.200001 зав. № 459), секція Б заводський № 5475 (рама тепловозу заводський № 5475, рама переднього візку ТЭМ2.35.05.200001 зав. № 456, рама заднього візку ТЭМ2.35.05.200001 зав. № 425), адреса стоянки: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 37, балансовою вартістю 11 960 000,00 грн (відповідно до довідки заставодавця № 55/04-16 від 28.04.2016), і оціночною вартістю 10 800 000,00 грн з ПДВ відповідно до "Звіту про незалежну оцінку магістрального тепловозу 2М62 № 1271 (секція А, секція Б), виконаного СПД-ФО Стеценком Валерієм Анатолійовичем на дату оцінки 04.11.2015 (далі - предмет застави).
43.          Пунктом 1.2 спірного договору застави передбачено, що право власності заставодавця на предмет застави підтверджується договором поставки б/н від 08.07.2014, актом прийому-передачі товару від 03.10.2014 за договором поставки від 08.07.2014, формулярами                        № 2133.00.2000.000 ФО ж.-д. № 2М62-1271 секція А та № 2133.00.2000.000 ФО ж.-д.                   № 2М62-1271, які видані Ворошиловоградским тепловозобудівельним заводом ім. Жовтневої революції.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
44.          Предметом позову у справі, що переглядається, є вимога позивача (власника предмета застави) про визнання недійсним Договору застави, яким без його згоди і відома відповідач-2 передав у заставу відповідачу-1 його рухоме майно (Тепловоз).
45.          Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права може бути визнання правочину недійсним.
46.          Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
47.          Відповідно до ст. 215 ЦК України, що кореспондуються з положеннями ст. 207 Господарського кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
48.          Отже, як правильно зазначив місцевий господарський суд, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, господарському суду належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочинів, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.
49.          Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
50.          Частиною першою статті 576 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
51.          Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника.
52.          Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про заставу" заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.
53.          Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, з наведеного вбачається, що заставодавцем завжди має бути власник речі або особа, якій належить майнове право, оскільки передача в заставу означає можливість продажу предмета застави.
54.          Оскільки судами встановлено, що на момент укладення договору застави № 25 від 29.04.2016 власником Тепловозу було ТОВ "М-ЛИТ", яке, в свою чергу, не передавало предмет застави у заставу, а також у встановленому порядку не передавало майно з правом застави, не надало згоди на передачу майна в заставу, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що Договір застави за своїм змістом суперечить вимогам ст. 583 ЦК України та ст. 11 Закону України "Про заставу".
55.          Однак, незважаючи на правильність висновку місцевого господарського суду про те, що уклавши спірний Договір застави, відповідачі дійсно порушили права позивача, суд апеляційної інстанції зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції стосовно того, що, з огляду на приписи ч. 5 ст. 261 ЦК України, позивач не пропустив позовну давність, оскільки перебіг позовної давності у цьому випадку розпочався з моменту укладення додаткової угоди № 4 від 19.12.2018 до Договору комісії, зважаючи на таке.
56.          Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
57.          Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.
58.          За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
59.          Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, яку застосував суд першої інстанції, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. 
60.          Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
61.          Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
62.          Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться у ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
63.          Тлумачення ч.ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК свідчить, що потрібно розрізняти початок перебігу позовної давності залежно від виду позовних вимог. Вимога про визнання правочину недійсним відрізняється від вимоги про виконання зобов`язання не лише по суті, а й моментом виникнення права на захист. Для вимоги про визнання правочину недійсним перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про вчинення цього правочину. Натомість для вимоги про виконання зобов`язання початок перебігу позовної давності обумовлюється виникненням у кредитора права на вимогу від боржника виконання зобов`язання. Тому положення ч. 5 ст. 261 ЦК застосовуються до вимог про виконання зобов`язання, а не до вимог про визнання правочину недійсним.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28.10.2022 у справі           № 755/5646/19, від 14.03.2018 у справі № 464/5089/15, від 28.05.2019 у справі № 5015/118/11.
64.          З огляду на викладене, як правильно зазначив заявник апеляційної скарги, початком перебігу позовної давності для вимоги про визнання Договору застави недійсним є день, коли власник переданого у заставу майна довідався або міг довідатись про укладення Договору застави, а не зі строку, до якого було продовжено дію Договору комісії - до 01.07.2019, як вказав місцевий господарський суд в оскаржуваному судовому рішенні.
65.          Оскільки порушення вимог ст. 583 ЦК України та ст. 11 Закону України "Про заставу" допущено саме в момент укладення Договору застави від 29.04.2016, який оспорюється, а Договором комісії строк реалізації відповідачем-2 Тепловоза спочатку було визначено до 30.05.2016, початком перебігу позовної давності у цьому випадку, на думку суду апеляційної інстанції, є момент, коли позивач міг довідатися про укладення спірного правочину.
66.          Відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
67.          Як встановлено з матеріалів справи, первинними умовами Договору комісії (п.п. 1.4, 7.1 Договору комісії) було визначено строк реалізації Тепловоза до 30.05.2016, тобто Договір застави, яким порушено права позивача, був укладений до настання цієї дати. Отже, якби позивач після настання первинної дати для реалізації предмета комісії перевірив його наявність у відповідача-2 або ж перевірив загальнодоступні державні реєстри, він міг би з`ясувати обставини передачі його майна без його згоди вже 31.05.2016.
68.          Таким чином, звернувшись із цим позовом до суду 23.11.2021, ТОВ "М-ЛИТ" пропустило трирічний строк позовної давності, визначений ч. 1 ст. 261 ЦК України, що не відповідає висновку місцевого господарського суду про застосування при вирішенні цього спору ч. 5 ст. 261 ЦК України.
69.          Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.05.2021 у справі               № 922/4571/14.
70.          Як вказав Верховний Суд у постанові від 09.09.2021 у справі № 916/4644/15, поважними причинами пропуску позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Якщо суд дійде висновку про те, що позовна давність пропущена з поважної причини, то у своєму рішенні він наводить відповідні мотиви на підтвердження цих висновків. Саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (див. висновки, викладені у  постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 та від 19.11.2019 у справі № 911/3680/17).
71.          Однак поважних причин пропуску позовної давності, які унеможливили або утруднили своєчасне пред`явлення позову, позивачем не наведено.
72.          Отже, всупереч висновку місцевого господарського суду, позов ТОВ "М-ЛИТ" про визнання недійсним Договору застави не підлягає задоволенню з підстав пропуску позовної давності.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
73.          Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
74.          Згідно з ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;          3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
75.          Північний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема ст. 261 ЦК України, внаслідок чого зробив неправильний висновок про те, що позов поданий без пропуску позовної давності.
76.          Таким чином, апеляційна скарга АТ "Банк "Портал" підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.
Судові витрати
77.          Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
78.          Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача  (п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України).
79.          Зважаючи на відмову в позові повністю, судові витрати, понесені ТОВ "М-ЛИТ" у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.
80.          З огляду на задоволення апеляційної скарги АТ "Банк "Портал", судові витрати, понесені ним у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір), в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк "Портал" задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/19290/21 скасувати.
3. Ухвалити нове рішення.
4. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" відмовити повністю.
5. Судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, покласти на позивача.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" (53221, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 300, код ЄДРПОУ 39195133) на користь Акціонерного товариства "Банк "Портал" (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 5-А, код ЄДРПОУ 38870739) 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
7. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
8. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами і плановими, аварійними та екстреними відключеннями електроенергії по місту Києву, повний текст постанови складено - 09.12.2022                                                                                                                                                                                    

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                І.П. Ходаківська