Дата документу 20.09.2022 Справа № 322/1083/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 322/1083/21        Головуючий у 1 інстанції: Губанов Р.О.
Провадження № 22-ц/807/1439/22        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» вересня 2022 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Подліянової Г.С.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, 

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Софіївська сільська рада Новомиколаївського району Запорізької області, правонаступником якої є Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області, своїм рішенням від 25 червня 2020 року №29 відмовила у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий №2323685900:02:014:0013 за рахунок земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2.0000 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту с. Новогригорівка, та надала незаконну перевагу ОСОБА_1 у реалізації його права на отримання у власність тієї ж самої земельної ділянки.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у задоволенні її адміністративного позову до Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено у повному обсязі.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2021 року її апеляційну скаргу було задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року скасовано. Визнано протиправним та скасовано рішення Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 25 червня 2020 року №29, що прийняте за її заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зобов`язано Софіївську сільську раду Новомиколаївського району Запорізької області повторно розглянути її заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25 лютого 2020 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Під час розгляду вказаної справи Софіївська сільська рада Новомиколаївського району Запорізької області, правонаступником якої є Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області, надала ОСОБА_1 24 вересня 2020 року рішенням №22 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення тієї ж самої земельної ділянки, кадастровий номер: 2323685900:02:014:0013, у власність.
Рішенням Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 10 березня 2021 року №03 було затверджено розроблений ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення йому у власність спірної земельної ділянки.
21 травня 2021 року ОСОБА_1 у виконавчому комітеті Новомиколаївської селищної ради здійснив державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, номер запису про право: 42112103.
Вважала, що внаслідок незаконних дій органу місцевого самоврядування порушено її право щодо реалізації набуття права на землю, гарантованого ст.14 Конституції України.
На підставі зазначеного просила: визнати незаконним та скасувати рішення Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 24 вересня 2020 року №22 про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за рахунок земель комунальної власності (за межами с. Новогригорівка), земельна ділянка площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства; визнати незаконним та скасувати рішення Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 10 березня 2021 року №03 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення та передачі в приватну власність земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради ОСОБА_1 , площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №2323685900:02:014:0013; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер №2323685900:02:014:0013, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за межами с. Новогригорівка для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 42113103.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2022 року позов задоволено.
Скасовано рішення Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 24 вересня 2020 року №22 про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за рахунок земель комунальної власності (за межами с. Новогригорівка), земельна ділянка площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.
Скасовано рішення Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 10 березня 2021 року №03 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сількогосподарського призначення та передачі в приватну власність земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради ОСОБА_1 , площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №2323685900:02:014:0013.
Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий №2323685900:02:014:0013, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за межами с. Новогригорівка, для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 42113103, та припинено право власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку.
Стягнуто з Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_3 908,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 908,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів порушення права, не доведено наявність наміру отримати у власність саме земельну ділянку кадастровий №2323685900:02:014:0013, яка була сформована ним, він є добросовісним набувачем, судом порушено вимоги ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що судом першої інстанції правильно встановлено, що земельна ділянка, на яку вона претендувала, та земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_1 , є однією і тією ж земельною ділянкою, ОСОБА_1 було незаконно надано перевагу у набутті права власності на земельну ділянку.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає. 

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позовних вимог. При цьому суд послався на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року, ухвалену у справі №280/6130/20, якою частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання протиправними дій Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та скасування рішення від 25 червня 2020 року №29 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25 лютого 2020 року; зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25 лютого 2020 року та прийняття відповідного рішення.

Колегія суддів не погоджується з вказаним рішенням суду.

Відповідно до частин першої-третьої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

За змістом статті 80 ЗК України до суб`єктів права власності на землю відносяться територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування (стаття 83 ЗК України).

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування регламентований статтею 123 ЗК України.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ч.1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної форми власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно зі ст.50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовляється у разі формування земельної ділянки.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, внесення відомостей про ділянку до Державного земельного кадастру.

Порядок безоплатної приватизації (набуття права власності на землю) врегульовано ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.02.2020 року ОСОБА_3  звернулася до Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності за рахунок земель комунальної власності орієнтовною площею 2.0000 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту поблизу с. Новогригорівка, до якої додала графічні матеріали із зазначенням місця розташування земельної ділянки (а.с.7). 

Матеріали справи містять Довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, місце розташування земельної ділянки Запорізька область, Новомиколаївський район, Софіївська сільська рада, за межами населеного пункту (а.с. 11).

Рішенням Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 25.06.2020 року №29 ОСОБА_3 відмовлено у наданні земельної ділянки в розмірі 2 га за відсутністю земельних ділянок в межах населеного пункту (а.с.9).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року, ухваленим у справі №280/6130/20, відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання протиправними дій Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та скасування рішення від 25.06.2020 №29, що прийнято за заявою ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.02.2020 року; зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.02.2020 року та прийняти відповідне рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки йому у власність для ведення особистого селянського господарства у розмірі 2 (два) гектари ріллі за межами села Новогригорівка із земель Софіївської сільської ради Новмиколаївського району Запорізької області (а.с.20).

Рішенням Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 24 вересня 2020 року №22 надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за рахунок земель комунальної власності (за межами с. Новогригорівка), земельна ділянка площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.19).

Рішенням Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 10 березня 2021 року №03 були затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення та передано в приватну власність земельні ділянки за рахунок земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради, зокрема, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №2323685900:02:014:0013 (а.с.21).

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1); докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5); суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18) вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) зазначила, що належний спосіб або способи захисту обумовлюються змістом порушеного права та характером його порушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18).

Так, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 401 /2780/16-ц Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про недоведеність позивачем порушення його прав, зазначивши, що позивач не надав доказів на підтвердження свого права користування або права власності на спірну земельну ділянку. 

Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2020 року, ухваленій у справі № 305/1811/16-ц, погодився з висновком апеляційного суду про те, що оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування порушують права позивача, оскільки внаслідок їх прийняття відповідачу було передано частину земельної ділянки, якою позивач правомірно користується з 1997 року, на якій розташовані належні їй житловий будинок та господарські споруди. У наведеній справі суд касаційної інстанції виходив з конкретних обставин справи, а саме, що сторони є правомірними користувачами присадибних ділянок, а тому оскаржуваним рішення ради порушуються права та інтереси позивача на приватизацію земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу на праві власності житловий будинок та господарські споруди.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 зазначила, що Софіївська сільська рада Новомиколаївського району Запорізької області своїм рішенням від 25 червня 2020 року №29 відмовила у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га з кадастровим №2323685900:02:014:0013. 

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року, прийнятою у справі №280/6130/20, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року скасовано, визнано протиправним та скасовано рішення Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 25.06.2020 року №29, що прийняте за заявою ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; зобов`язано Софіївську сільську раду Новомиколаївського району Запорізької області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.02.2020 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення ОСОБА_3  до Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області із відповідною заявою в грудні 2021 року земельна ділянка з кадастровим №2323685900:02:014:0013 взагалі не була сформована в розумінні вимог статті 79-1 Земельного кодексу України. 

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами частини 4 статті 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, послався на Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року, у справі №280/6130/20, залишивши поза увагою той факт, що відповідач ОСОБА_1 не приймав участі в зазначеній справі та не був особою, щодо якої встановлено обставини у справі. 

Крім того, посилання позивача на те, що ОСОБА_3 зверталася до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про відкладення затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку кадастровий номер 2323685900:02:014:0013, у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка є предметом спору у справі №280/6130/20 є неприйнятними, оскільки предметом спору в адміністративній справі є визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Задовольняючи частково адміністративний позов  ОСОБА_3 , апеляційний адміністративний суду постанові від 07 жовтня 2021 року, зобов`язав Софіївську сільську раду Новомиколаївського району Запорізької області повторно розглянути її заяву щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і прийняти відповідне рішення.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів щодо звернення ОСОБА_3 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року, прийнятої у справі №280/6130/20. 

В суді апеляційної інстанції представник позивачки не заперечував той факт, що ОСОБА_3 не зверталась до Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області з метою виконання Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року, у справі №280/6130/20 в частині повторного розгляду її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 

У постановах від 27 лютого 2018 року у справі №543/808/17, від 22 лютого 2019 року у справі №813/1631/14, від 31.01.2018 року у справі №814/741/16 Верховний Суд висловив правову позицію про таке. Системний аналіз наведених вище норм Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що у разі ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк, це не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Крім того, у постанові від 27 лютого 2018 року, ухваленій у справі №543/808/17, Верховний Суд дійшов висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Отже, позивачка не зазначила у позовній заяві, яке саме існуюче право (а не те, яке вона лише мала намір реалізувати) порушене відповідачем Новомиколаївською селищною радою Запорізького району Запорізької області, і яким чином скасування державної реєстрації права власності відповідача ОСОБА_1 може це право поновити/захистити тощо. ОСОБА_3 не набула права власності або права користування на земельну ділянку, а тільки мала намір реалізувати його.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо недоведеності порушеного права позивачем у справі, а тому згідно з вимогами ст.376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовом ОСОБА_3 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  задовольнити.
Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2022 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.
В задоволенні позову ОСОБА_3 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 вересня 2022 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         Г.С. Подліянова

       І.В. Кочеткова