ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 листопада 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/4702/22	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року (суддя Прудник С.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 30.05.2022 року) в справі №160/4702/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні,-

в с т а н о в и в:
22.02.2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач)  звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої ч.2  ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  протиправними; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому  одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року позовні вимоги задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подала Військова частина НОМЕР_1 , в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що позивач був ознайомлений зі змістом наказу від 05.07.2019 № 163, яким позивача звільнено зі служби у день звільнення, що підтверджується власноруч зробленим ним написом на витягу з наказу. У наказі не вказано про виплату або не виплату одноразової грошової допомоги при звільненні оскільки на час звільнення на таку допомогу не мав права, в установленому законом порядку не оскаржувався. Частина 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ пов`язує виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцем у разі звільнення з військової служби за віком, у разі закінчення строку контракту, з наявністю вислуги років 10 і більше років. Норма вказує на необхідність наявності станом на день звільнення з військової служби вислуги 10 календарних років, які не обчислюються у пільговому порядку. При вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні слід керуватись нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Апелянт вказував, що   вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 05 років 08 місяців 18 днів. Календарна вислуга років позивача менша ніж 10 років, тому на виконання вимог Наказу МОУ № 260 він не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Наказу МОУ № 260 конкретизує, що для виплати одноразової грошової допомоги, військовослужбовець на день звільнення повинен мати саме десять календарних років і більше. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що виплата одноразової грошової допомоги після звільнення поліцейського здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби або у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання. Положення пункту 10   постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» також визначають, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Суд першої інстанції вказував, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». В частині 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги. Позивач при звільненні з військової служби станом на 05.07.2019 року мав загальну вислугу років  10 років 07 місяців 04 дні, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій, що підтверджено копією посвідчення серія НОМЕР_2 виданого 25.08.2016 року.
Відповідно до контракту та записами у військовому квитку, позивач у період з 06.07.2016 року по 05.07.2019 року перебував на військовій службі за контрактом від 06.07.2016 року.
Відповідно до витягу з наказу від 01.10.2016 року № 241 командира Військової частини польова пошта НОМЕР_3 , ОСОБА_1 призначено снайпером й1 роти охорони батальйону охорони та є таким, що зарахований до списків Військової частини НОМЕР_4 .
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 163 від 05.07.2019 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. У наказі вказано, що на день виключення із списків особового складу вислуга становить: календарна - 5 років 8 місяців 18 днів; пільгова - 4 роки 10 місяців 16 днів; загальна - 10 років 7 місяців 04 дні.
З метою отримати одноразову допомогу при звільненні з військової служби, ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою. Листом від 29.10.2021 року № 3331 Військова частина повідомила, що відповідно до розділу XXXII наказу № 260 від 07.06.2018 року МОУ, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше, на момент звільнення календарна вислуга складала 5 років 8 місяців 18 днів, тому ОСОБА_1 не набув право на одноразову грошову допомогу при звільненні.
Преамбула Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених  пунктом 1  частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Аналогічне положення закріплено в абзаці 3 пункту 10  постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393, за змістом військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки: які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно з ч.1, 2 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти-постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.
Суд зазначає, що норма постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393 не суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а на виконання своєї функції про встановлення порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, уточнює, доповнює, не встановлює нові умови для призначення та виплати у даному випадку одноразової грошової допомоги при звільненні. 
Частина 2 ст. 15 Закону встановлює підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які звільнились з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту та мають у наявності вислуги 10 років і більше. Норма не містить згадки про «календарну вислугу». 
Відповідно до п. 2 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Пунктом 8 розділу XXXII вищевказаного Порядку передбачено, що для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей»  (зі змінами).
Отже, норма на яку посилається відповідач відмовляючи у нарахуванні та виплати одноразової допомоги вказує, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше. Проте цей же Порядок робить посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, правила якої не ставлять як умова для виплати одноразової грошової допомоги наявність вислуги десять календарних років і більше. 
Як вказувалось вище, норма постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393 вказує на можливість для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю при звільненні у разі наявності у нього вислуги 10 років і більше.
Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 статті 15 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». Позивач при звільненні з військової служби мав загальну вислугу 10 років 07 місяців 04 дні. Про таку вислугу погоджується відповідач та наводить зокрема у наказі від 05.07.2019 року № 163. 
Зважаючи, що загальна визначена вислуга ОСОБА_1 станом на день звільнення з військової служби була більше 10 років, відповідно він виконав умову необхідну для отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ч. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393 передбачено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони, Службою судової охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту). Військовослужбовцям, поліцейським, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених  пунктом 10  цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали. (п.14).
У постанові від 29.04.2022 року у справі № 580/2497/21 Верховний Суд вказував, що було сформовано правову позицію відповідно до якої поняття «календарна вислуга років» застосовується  не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення  розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому,  умовою набуття права на призначення та виплату  одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». Верховний Суд вказує, що така правова позиція висловлена, зокрема, у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17, від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17, від 21 квітня 2021 року у справі № 380/2427/20 та від 27 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.005965.
У постанові від  19.05.2022 року у справі №580/3392/20 Верховний Суд виклав правову позицію та вказував, що норма частини другої  статті 15 Законі №2011-XII  не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше  саме календарних років вислуги. Поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-XII є наявність «вислуги 10 років і більше».
Суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення керується правовими позиціями Верховного Суду, наведеними вище та викладеними у постановах від 11.04.2018 року у справі № 806/2104/17, від 22.07.2021 року у справі №200/10368/18-а.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
          Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
          Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року в справі №160/4702/22 – залишити  без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.   
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова