Дата документу 27.10.2022 Справа № 336/9826/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 336/9826/21                        Головуючий у 1-й інстанції: Савеленко О.А.
Провадження №22-ц/807/2037/22                        Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:     	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Дашковської А.В.,   	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 серпня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення суми страхового відшкодування, - 

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначено, що 22 серпня 2016 року, між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі по тексту – ТДВ «СК «Кредо» було укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV. 22 червня 2021 ОСОБА_2 звертався до Комунального некомерційного підприємства «Народицька лікарня» зі скаргами на болі в грудній клітці. Після огляду лікарем та консультуванням хірурга Коростенської міської лікарні, знаходився на амбулаторному лікуванні з 22 червня 2021 по 29 червня 2021 з Діагнозом: «Закрита травма грудної клітки. Закритий перелом V - VI - VII ребер праворуч. Післятравматичний правобічний пневмоторакс. Підшкірна емфізема.». 20 липня 2021 ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СК «Кредо» з заявою про настання страхової події за договором страхування № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року. 28 серпня 2021 ТДВ «СК «Кредо» відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, на підставі того, що Страхувальником (Застрахованою особою) не надані відповідні документи, зазначені в п. 3.3 та п. 1.3.1 Умов страхування, а також, що дана подія не може бути кваліфікована як страхова подія, з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити страхову виплату. ОСОБА_1 вважає, що така відмова є безпідставною та незаконною. Враховуючи розмір виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування від нещасного випадку, який становить 50000,00 грн вважає, що сума страхового відшкодування складатиме 10500,00 грн. 
19 листопада 2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір про відступлення права вимоги. За умовами даного договору ОСОБА_1 набув право вимоги до боржника зокрема за Договором (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV, укладеним між ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО».

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування 11234,46 грн, яка складається з загальної суми заборгованості у розмірі 10500,00 грн, інфляційне збільшення у розмірі 104,75 грн та штрафні санкції у розмірі 629,71 грн. 

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 10500 грн. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 серпня 2022 у цій справі та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Узагальними доводами апеляційної скарги є те, що статтею 15 ЦК України чітко встановлено, що заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Коли заміна кредитора не допускається, то кредитор у зобов`язанні не можек бути замінений, якщо не встановлено договором або законом. Законні заборони встановлені в положеннях даної статті, а договір страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 28 серпня 2016 року не передбачає можливість заміни кредитора та така заміна є неприпустимою. Проте, вищезазначений договір страхування передбачає зобов`язання, які нерозривно пов`язані з застрахованою особою, а саме виплатою страхового відшкодування за ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку, тому договір про відступлення права вимоги від 19 листопада 2021 року, укладений між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 є нікчемним, а ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі, оскільки єдиним належним позивачем у цій справі може бути виключно застрахована особа ОСОБА_2 . Зазначає, що рішення суду суперечить ст. 16 Закону України «Про страхування», ст.ст.525,526,629 ЦПК України, ст.515 ЦК України, що є визначальним для правильного вирішення спору, і яким суд не надав оцінки (проігноровувавши умови договору). 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу,  ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України). 

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2022 року це 248 100 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481,00 грн (2481,00 грн Х 100 = 248 100 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову в даній справі становить 11 234,46 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ТДВ «СК «Кредо» необгрунтовано відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування про настання срахової події за договором (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО». Вимога позивача про стягнення страхового відшкодування у розмірі 10 500 грн є такою, що підлягає задоволенню, виходячи з фактичних обставин справи та вимог Закону України «Про страхування». Розрахунок суми страхового відшкодування зроблений відповідно до Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам». При цьому, враховано діагноз ОСОБА_2 ..Залишаючи без задоволення іншу частину позовних вимог щодо інфляційного збільшення у розмірі 104,75 грн та штрафних санкцій у розмірі 629,71 грн, суд виходив з того, що жодних посилань в позовній заяві на розрахунок та період таких нарахувань позивачем не наведено. Оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір про відступлення прав вимоги від 19 листопада 2021 року за умовами якого ОСОБА_1 набув право вимоги до боржника, зокрема, за договором (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 рку, тому є підстави для стягнення суми страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 .

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, і ці обставини не заперечуються та визнаються сторонами, що 22 серпня 2016 року, між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі по тексту – ТДВ «СК «Кредо» було укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV, страхова сума склала 50 000 грн (а.с.6). 

Страховими випадками згідно з договором і Правилами страхування є події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку, тобто медичними закладами, судом тощо (п. 6.1. договору). Пункт 6.1.2. договору передбачає, що страховий випадок - це ушкодження здоров`я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку згідно з Додатком № 1 до Правил страхування.

Згідно преамбули договору даний договір укладений на підставі публічної оферти ТДВ «СК «Кредо» та акцепту Страхувальником даної оферти. Умови страхування Пропозиції (публічної офорти) є невід`ємною частиною цього Договору (полісу) .В самому договорі страхування йдеться про те, що його укладено із застосуванням Майданчика цивільно-правових договорів (Майданчик) ПАТ КБ "Приватбанк" (Провайдер) на підставі публічної оферти страховика та усної заяви (акцепту) Страхувальника. Цей Договір страхування (поліс) підписано з боку страховика із використанням факсимільного відтворення підпису та печатки за допомогою засобів механічного чи іншого копіювання, а з боку страхувальника із використанням електронного підпису шляхом введення Страхувальником в програмні комплекси Майданчика ОТР-пароля, надісланого на мобільний телефон страхувальника Провайдером. Страхувальник ознайомлений з Правилами та умовами страхування. Умови публічної оферти та страхування розміщені на Майданчику цивільно-правових договорів АТ КБ "Приватбанк" та на сайті Страховика www.slcredo.com.ua/normativnye-dokumenty у розділі «Архів» (наприкінці веб-сторінки) під назвою «Публічний договір-оферта щодо добровільного страхування від нещасних випадків для договорів укладених з 01 червня 2016 по 16 жовтня 2016» ( а.с. 28-33).

Як вбачається з довідки Комунального некомерційного підприємства «Народицька лікарня» від 23 липня 2021 року (вих. № 333), 22 червня 2021 ОСОБА_2 звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Народицька лікарня» зі скаргами на болі в грудній клітці. Після огляду лікарем та консультуванням хірурга Коростенської міської лікарні, знаходився на амбулаторному лікуванні з 22 червня 2021 по 29 червня 2021 з Діагнозом: «Закрита травма грудної клітки. Закритий перелом V - VI - VII ребер праворуч. Післятравматичний правобічний пневмоторакс. Підшкірна емфізема.» (а.с.3), що також підтверджується Виписним епікризом Хірургічного відділення Коростенської центральної міської лікарні №3732/63 від 29 червня 2021 (а.с.7), Випискою Комунального некомерційного підприємства «Народницька лікарня» Народницької селищної ради від 29 червня 2021 (а.с.8), листками непрацездатності (а.с.10-13).

20 липня 2021 ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СК «Кредо» з заявою про настання страхової події за договором страхування № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року (а.с.34). 

28 серпня 2021 ТДВ «СК «Кредо» було відмовлено ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, на підставі того, що Страхувальником (Застрахованою особою) не надані відповідні документи, зазначені в п. 3.3 та п. 1.3.1 Умов страхування, а також, що дана подія не може бути кваліфікована як страхова подія, з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити страхову виплату. ОСОБА_1 вважає, що така відмова є безпідставною та незаконною. Враховуючи розмір виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування від нещасного випадку, який становить 50000,00 грн вважає, що сума страхового відшкодування складатиме 10500,00 грн (а.с.5). 

19 листопада 2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір про відступлення права вимоги (а.с.4).

Відповідно до п.1.1 даного договору первісний кредитом відступає Новому кредитору право вимоги за Договором (поліс) добровільного страхування від нещасні випадків № ZRYWNS-167MJCV укладеним між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», код ЄДРПОУ 13622789 (далі по тексту – Боржник), в обсягах і на умовах, встановлених Договорами між Первісним кредитором і Боржником.

Згідно з п. 1.2 вказаного договору, у результаті передачі права вимоги за цим Договором зобов`язання Первісного кредитора перед Новим кредитором за Договором (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV у сумі вважаються погашеними.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). 

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із положеннями пункту другого частини першої статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Згідно із положеннями пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У частині першій статті 6 Закону України "Про страхування" передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (стаття 8 Закону України "Про страхування").

Згідно із положеннями статті 16 вказаного Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком, відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування; якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Відповідно до ч.3 ст.3  Закону України "Про страхування", страхувальники мають право при укладанні договорів особистого страхування призначати за згодою застрахованої особи фізичних осіб або юридичних осіб ( вигодонабувачів) для отримання страхових виплат, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до п.1.4 загальних положень Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ, затверджених Розпорядженням Дирекції ТДВ «СК «Кредо» від 31 травня 2017 № 87, Додатоккк № до Правил добровільного страхування від нещасних випадків №П-02, зазначено, що Вигодонабувач – фізична або юридична особа, призначена Страхувальником за згодою Застрахованої особи при укладені Договору страхування для отримання страхової виплати у випадку смерті Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. Якщо Вигодонабувач е був призначений або помер, то страхова виплата у разі смерті застрахованої особи внаслідок нещасного випадку виплачується спадкоємцю ( -ям) застрахованої особи за законом або заповітом. В період дії Договору страхування до настання страхового випадку Страхувальник за згодою Застрахованої особи має право змінити особу Вигодонабувача повідомивши про це Страховика письмово, якщо інше не передбачено Договором страхування (а.с.56-69).

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону (частина друга статті 26 Закону України "Про страхування").

Загальні умови виконання зобов`язання визначені у статті 526 ЦК України, відповідно до яких належним виконанням зобов`язання є таке, що здійснене відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 і Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» уклали Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 (а.с.6,27).

Відповідно до п.4.1 договору, предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язанні з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи.

Відповідно до п.4.2 договору, згідно з умовами цього Договору і правил страхування, Страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Страхувальнику або Вигодонабувачеві, а Страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил страхування. 

Відповідно до п.3 договору, вигодонабувачем за цим Договором є Застрахована особа (и), зазначена (і) в п. 5 Договору.

Відповідно до п.5 договору, застрахованою особою за цим договором є ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, у Договорі (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року, в якому зазначені особливі умови страхування, передбачає зобов`язання, які нерозривно пов`язані з Застрахованою особою, а саме виплатою страхового відшкодування за ушкодження її здоров`я внаслідок нещасного випадку, та в разі настання страхового випадку зазначено Вигодонабувача саме Застраховану особу ОСОБА_2 , а не іншу третю особу.

Водночас 19 листопада 2021 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_1 договір відступлення права вимоги, за яким відступив новому кредитору право вимоги за Договором (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року, укладеним між ОСОБА_2 і Товариством з додатковою відповідальністю «Страховою компанією «Кредо», в обсягах і на умовах, встановлених Договорами між Первісним кредитором і Боржником (а.с.11). 

Проте, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. 

Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина тертя статті 656 ЦК України; (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України; (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Статтею 515 ЦК України чітко встановлено, що заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

В свою чергу, коли заміна кредитора не допускається, то кредитор у зобов`язанні не може бути змінений, якщо не встановлено договором або законом. Законні заборони встановлені в положеннях ст.515 ЦК України, а договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року не передбачає можливість заміни кредитора. 

Оскільки, ОСОБА_1 не набув від ОСОБА_2 права вимоги щодо стягнення суми страхового відшкодування за Договором (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року, що не передбачена умовами данного договору та ст. 515 ЦК України, суд першої інстанції дійшов помилково висновку про наявність підстав для часткового задовлення позову про стягнення страхової суми з Товариства з додатковою відповідальністю «Страховою компанією «Кредо» саме на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
У контексті завдань цивільного судочинства (статті 2, 4 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів позивача.
Отже, особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Оскільки статтею 515 ЦК України чітко встановлено, що заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема, у зобов`язаннях про відшкодуваня шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, тобто кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо не встановлено договором або законом. Законні заборони встановленні в положеннях даної статті, а договір страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року, укладений між  ОСОБА_2  та ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО»не передбачає можливість заміни кредитора, тому  виходячи з вищевикладених норм права, а також враховуючи умови договору страхування, колегія суддів приходить до висновку, що право ОСОБА_1 у даних правовідносинах не було порушене, невизнане або оспорене зі сторони відповідача ТДВ « СК «Кредо». Вищезазначений договір передбачає зобов`язання, які нерозривно пов`язані з Застрахованою особою, тому лише ОСОБА_2 , як Застрахована особа має право звернутися до суду із позовом за захистом своїх порушених прав щодо виплати страхового відшкодування за договором страхування від 22 серпня 2016 року.
При вирішенні цього спору, суд першої інстанції належним чином не оцінив подані сторонами докази у їх сукупності; не урахував положення цивільного законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини; не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин; не сприявши при цьому всебічному й повному з`ясуванню дійсних обставин справи, що мають юридичне значення для її вирішення, прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_1 будучи належним позивачем у цій справі право якого порушено ТДВ «СК «Кредо» щодо виплати суми страхового відшкодування за Договором (полісом) добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року, укладеного між ТДВ « СК « Кредо» та ОСОБА_2 , має право на виплату страхового відшкодування за вищезазначеним договором добровільного страхування.

Оскільки право ОСОБА_1 на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року відповідачем ТДВ «СК «Кредо» не порушено, тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити саме з цих підстав не перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо вирішення спору по суті позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до суду з позовом до ТДВ «СК «Кредо» про виплату йому страхового відшкожування за договором добровільного страхування від нещасних випадків № ZRYWNS-167MJCV від 22 серпня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія « Кредо».

З огляду на зазначене рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Аргументи апеляційної скарги є виправданими. 

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пункту в) пункту 4 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно п.п. 1, 2 часини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові – на позивача.
Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу та скасовує судове рішення та відмовляє в задоволенні позову, з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СК «Кредо» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1488,60 грн. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» – задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2021 року у цій справі скасувати. Прийняти нове судове рішення наступного змісту.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення суми страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1488,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова складена 27 жовтня 2022 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Дашковська А.В.