П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4752/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.   
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
31 жовтня 2022 року                                                                                                     м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив:

1.1. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 220950000888 віл 04.11.2021; 

1.2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, зарахувати період роботи з 20 грудня 1985 року по 17 серпня 1993 року в військовій частині НОМЕР_1 на посаді столяра 3,4 розряду на підставі довідки № 3869 від 23.09.2021, виданої Архівним відділом м. Севастополя Центрального архіву Міністерства Оборони російської федерації, до стажу роботи для призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком з 01.11.2021.

2. Вказану відмову відповідача вважає неправомірною, тому звернувся до суду з цим позовом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено.

3.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 220950000888 від 04.11.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу період роботи з 20 грудня 1985 року по 17 серпня 1993 року.

3.3. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.11.2021.

3.4. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) гривень за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області / надалі апелянт /, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. Апелянт  зазначає, що довідка видана архівним відділом м. Севастополя центрального архіву міністерства оборони російської федерації від 23.09.2021 № 3869 для призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV ОСОБА_1 , не розглядалась, правова оцінка не надавалась. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Вважає, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом встановлено, що 01.11.2021 позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. До заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, довідку видану архівним відділом м. Севастополя центрального архіву міністерства оборони російської федерації від 23.09.2021 № 3869 (арк. спр. 51, 78).

7. Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 220950000888 від 04.11.2021 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26. Закону України № 1058-IV, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (арк. спр. 79).

8. На виконання вимог ухвали суду від 27.06.2022, листом від 07.07.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 8 місяців 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не враховано період роботи з 20.12.1985 по 17.08.1993 згідно довідки, виданої архівним відділом м. Севастополя центрального архіву міністерства оборони російської федерації від 23.09.2021 № 3869 (арк. спр. 42-43).

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

9. Позивач вказує, що 01.11.2021, після досягнення пенсійного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком та надав необхідні для цього документи. Однак, отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.11.2021 №220950000888 в якому вказано, що страховий стаж становить 22 роки 08 місяців 11 днів, підстави для врахування довідки від 23.09.2021 №3869, виданої Архівним відділом м. Севастополя Центрального архіву Міністерства оборони російської федерації відсутні. Мотивом відмови зарахування трудового стажу за період роботи з 20.12.1985 по 17.08.1993 в військовій частині НОМЕР_1 на посаді столяра 3,4 розрядів на підставі довідки №3869 відповідачем зазначено те, що документи видані підприємствами, які розташовані на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсними і не створюють правових наслідків. Вказану відмову відповідача вважає неправомірною.

10. Апелянт зазначає, що діяв в межах наданих йому законами та нормативно - правовими актами та не порушив вимоги чинного законодавства.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

13. Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що право на призначення пенсії за віком у період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 28 років.

14. Згідно статті ст. 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

15 .Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

16. Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

17. У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

18. Таким чином, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

19. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих апеляціних скарг, Апеляційний Суд виходить з наступного.

20. Архівною довідкою №3869 від 23.09.2021, виданою Архівним відділом Центрального архіву Міністерства Оборони російської федерації стверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював у військовій частині НОМЕР_1 з 20 грудня 1985 року по 17 серпня 1993 року на посадах столяра 3,4 розряду. (арк. спр. 78).

21. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про недійсність вказаної довідки, з посиланням на Закон України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207-VII), і звертає увагу на положення ч. 4 ст. 9 Закону №1207-VII, відповідно до якої встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

22. Колегія суддів зазначає зазначає, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі “Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії” зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але “у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів”.

23. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах “Лоізіду проти Туреччини” (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), “Кіпр проти Туреччини” (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та “Мозер проти Республіки Молдови та Росії” (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). “Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать”.

24. При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

25. Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи (“Намібійські винятки”), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

26. Колегія суддів вважає, що відсутність у позивача можливості надати інші довідки внаслідок знаходження архіву на тимчасово окупованій території, не позбавляє позивача права на отримання пенсії. Неврахування пенсійним органом Архівної довідки №3869 від 23.09.2021, виданої Архівним відділом Центрального архіву Міністерства Оборони російської федерації є порушенням конституційних прав позивача на отримання пенсійного забезпечення.

27. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №560/3907/18 (адміністративне провадження № К/9901/20963/19).

28. Як наслідок, період роботи з 20 грудня 1985 року по 17 серпня 1993 року в військовій частині НОМЕР_1 на посадах столяра 3,4 розряду на підставі Архівної довідки №3869 від 23.09.2021, виданої Архівним відділом Центрального архіву Міністерства Оборони російської федерації протиправно не зараховано до стажу ОСОБА_1 .

29. З врахуванням стажу позивача, який зараховано відповідачем (22 роки 8 місяців 11 днів) та стажу, який слід зарахувати за результатами розгляду цієї справи (з 20 грудня 1985 року по 17 серпня 1993 року - понад 7 років) у ОСОБА_1 наявний необхідний стаж (понад 28 років) для призначення пенсії, тому підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 220950000888 від 04.11.2021, про відмову позивачу у призначенні пенсії.

30. Таким чином, суд, з урахуванням висновку Верховного Суду у постанові від 08 грудня 2021 року у справі №560/3907/18 (адміністративне провадження № К/9901/20963/19), та встановлених обставин у цій адміністративній справі, приходить до висновку, що позивач довів позовні вимоги, а відповідачі не довели, що не порушили закону відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу періоду роботи з 20 грудня 1985 року по 17 серпня 1993 року та призначенні пенсії, тому позов задовольняється.

31. Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

32. Як зазначено у пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

33. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

34. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

35. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

36. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

37. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

38. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

39. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Сушко О.О.