Ухвала
 
12 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 143/549/21
провадження № 61-19702св21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання незаконними та скасування наказів, за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року у складі судді Сича С. М. та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Копаничук С. Г.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання незаконними та скасування наказів.
 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України 
від 13 травня 2021 року № 1690/5 про задоволення скарги ОСОБА_2 
від 13 січня 2020 року на рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. від 20 грудня 2019 року № 50357455. Зобов`язано Міністерство юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за ОСОБА_1 .
Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України 
від 13 травня 2021 року № 1678/5 про задоволення скарги ОСОБА_2 
від 06 жовтня 2020 року на рішення державного реєстратора Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області ОСОБА_3 від 01 жовтня 2020 року № 54348383. Зобов`язано Міністерство юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за ОСОБА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та Міністерства юстиції України задоволено частково.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 серпня 
2021 року у частині зобов`язання Міністерства юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за ОСОБА_1 , а також у частині розподілу судових витрат скасовано та постановлено в цих частинах нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Міністерства юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 454 грн судового збору за подання до суду позовної заяви. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 грн судового збору за подання до суду позовної заяви.
В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
01 грудня 2021 року Міністерство юстиції України звернулося із касаційною скаргою на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області 
від 11 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду
від 04 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.
 
06 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у позові.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , витребувано із Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу № 143/549/21.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без руху для усунення недоліків, а саме для надіслання уточненої редакції касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підстави, на яких подається касаційна скарга з урахуванням положень статті 389 ЦПК України, зазначення повного найменування інших учасників справи, і їх місцезнаходження, зокрема: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, надання копій скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, та зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також роз`яснено про наслідки невиконання ухвали суду.
 
Заявником вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень Міністерство юстиції України зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 826/1632/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 821/669/17, від 11 жовтня 2019 року у справі № 810/1701/18, від 15 серпня 2019 року у справі № 826/3539/17, від 18 квітня 2019 року у справі № 826/9791/17, від 06 червня 2018 року у справі № 804/2296/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, заявник указує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у контексті застосування пункту 11 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, у частині умов, за яких є обов`язковим повідомлення заінтересованих осіб про час та місце розгляду скарги у додатковий спосіб - телефонограмою або засобами електронного поштового зв`язку, та які для цього має вчиняти, і які офіційні джерела має використовувати з цією метою, Колегія Міністерства юстиції України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також, заявник зазначає про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень ОСОБА_2 зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 826/1632/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 821/669/17, від 11 жовтня 2019 року у справі № 810/1701/18, від 15 серпня 2018 року у справі № 826/3539/17, від 06 червня 2018 року у справі № 804/2296/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, заявник указує, на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, щодо застосування пункту 11 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання незаконними та скасування наказів призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк
 
                                                                                                                           І. А. Воробйова
 
                                                                                                                           Р. А. Лідовець