ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/13561/20	

головуючий суддя І інстанції – Ніколайчук С.В. 

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
                    розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року в адміністративній справі №160/13561/20 за позовом  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  до  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 17000.00 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області   було задоволено.
Стягнуто суму податкового боргу в розмірі 17000.00 грн. з фізичної особи-підприємця   ОСОБА_1 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець   ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що податкове повідомлення-рішення, яке було покладено в основу вимоги про стягнення податкового було скасовано в судовому порядку, що свідчить про безпідставність стягнення наведеної суми.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Також, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було подано клопотання про розгляд справи за участі його представника.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
За приписами частини 3 статті 262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного провадження не проводиться.
Згідно з ч. 2   ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріорітетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Таким чином, з огляду на те, що дана справа має незначну складність,  не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження та для якої  встановлено скорочені строки розгляду, обґрунтованим є розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження), а тому в задоволенні заявленого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області клопотання про розгляд справи за участі його представника, слід відмовити.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга   підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець знаходився на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Дніпропетровській області. ОСОБА_1 , як фізичну особу-підприємця до рестру включено за № 3224623756 за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1 .
В інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 17000,00 грн., який виник в результаті несплати у встановлений термін суми грошового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом на підставі рішення №000141/04-36-40-05/ НОМЕР_1 від 04.10.2017 року про застосування фінансових санкцій в сумі 17 000,00 грн. з граничним терміном сплати 03.11.2017 року.
З урахуванням вимог ст. 56  та ст. 57 ПК України, у зв`язку з несплатою               ОСОБА_1 грошових зобов`язань, суми набули статусу податкового боргу.
Сума грошових зобов`язань за наведеним рішенням, відповідачем сплачена не була, у зв`язку з чим податковий орган звернувся до суду з позовом про її стягнення в примусовому порядку.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що правомірним є стягнення з відповідача суми податкового боргу у загальному розмірі 17000.00 грн., оскільки доказів самостійного погашення заборгованості останній суду не надав.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 59.1, п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно пунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
За правилами пункту 95. 4 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Як свідчать встановлені обставини справи, заявлена до стягнення сума податкового боргу була сформована на підставі рішення про застсоування фінансових санкцій №000141/04-36-40-05/ НОМЕР_1 від 04.10.2017 року.
Вказане рішення було оскаржено відповідачем в судовому порядку.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 рудня 2017 року у справа № 804/7172/17 у задоволенні позову було відмовлено. 
Наведене судове рішення було оскаржене в апеляційному порядку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було задоволено.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня  2017 року було скасовано та прийнято нову постанову.
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 04.10.2017 року №000141/04-36-40-05/ НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій.
Наведене судове рішення набрало законної сили 19.03.2019 року.
Отже, з наведених обставин справи вбачається, що в судовому порядку було скасовано рішення від 04.10.2017 року №000141/04-36-40-05/3224623756, на підставі якого було визначено спірну суму податкового боргу, а тому підстави для стягнення останньої відсутні.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця   ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року в адміністративній справі №160/13561/20 – скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця   ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3405.00 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених     п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко