ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року 

м. Київ

справа №0440/6995/18
адміністративне провадження № К/9901/10215/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.02.2019 (колегія у складі суддів Шлай А.В., Кругового О.О., Прокопчук Т.С.)
у справі № 0440/6995/18
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
-          визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з  01.10.2017;
-          зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.10.2017.
2.          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 позов задоволено.
3.          Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.02.2019 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 скасовано та ухвалено нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.
4.          У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
5.          Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2019 відкрито касаційне провадження. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
7.          01.08.2018 позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з 01.10.2017 у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
8.          10.08.2018 ГУ ПФ України у Дніпропетровській області листом №Л12532-18 повідомило, що підстави для обчислення пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відсутні, оскільки за даними електронної пенсійної справи ОСОБА_1 проходив дійсну строкову службу у період з 25.04.1981 по 16.05.1983, а брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 28.12.1988 по 13.04.1989.
9.          Позивач з відмовою не погодився і звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10.          Позивач вважає, що ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає призначення та виплату пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в тому числі військовозобов`язаним та військовослужбовцям.
11.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби. Тому дія норми ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на нього не поширюється.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на дійсній строковій службі у період з 28.12.1988 по 13.04.1989, брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження дійсної строкової служби, внаслідок чого отримав статус особи з інвалідністю. З огляду на це, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 жовтня 2017 року.
13.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно запису у пенсійній справі 13.04.1981 позивач звільнений з посади у зв`язку з призовом в ряди Радянської Армії.
Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час строкової військової служби. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дія норми частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" поширюється на позивача, так як він, призивався на військові збори, під час яких ліквідував наслідки аварії на ЧАЕС і внаслідок чого став інвалідом.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14.          У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
15.          Скаржник покликається на те, що відповідно до довідки Металургійно-Довгинцівського об`єднаного районного військового комісаріату, яка знаходиться в матеріалах справи, він був призваний на військову службу у період з 01.07.1988 по 21.08.1989.
Згідно виписки з Наказу Командира військової частини НОМЕР_1 № 196 від 21.08.1989 його звільнено за наказом Головнокомандуючого Сухопутних Військ (по особовому складу) №   0510 від 29.06.1989 з урахуванням наданої відпустки з 22.08.1989 по 08.09.1989, з 09.09.1989 виключено зі списків особового складу частини.
Позивач звертає увагу на те, що він був призваний саме на строкову військову службу, проте на той час це була «дійсна», а саме слово «строкова» введено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» в 1992 році.
Таким чином, призваний за призовом ОСОБА_1 перебував на дійсній строковій службі у період з 28.12.1988 по 13.04.1989, коли брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
16.          Відповідач подав відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, покликаючись на те, що позивач був призваний саме на строкову військову службу у період з 25.04.1981 по 16.05.1983, а не в період з липня 1988 року по вересень 1989 року.
17.          У поясненнях на відзив, позивач посилається на Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р (ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19)), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зазначає, що станом на момент розгляду судом касаційної інстанції цієї справи, виникли підстави для перерахунку його пенсії у відповідності до вимог ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 1 січня відповідного року.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
19.          Ключовим питанням у цій справі є наявність правових підстав для перерахунку та виплати пенсії по інвалідності позивачу, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
20.          Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
21.          Верховний Суд, зокрема, у постановах від 12.12.2019 у справі № 816/2085/18, від 26.11.2020 у справі № 816/26/18, від 18.08.2021 у справі № 420/1419/19, від 20.10.2021 у справі № 320/5773/19 зазначив наступне:

«Частиною третьою статті 59 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України від 05.10.2006 №231-V «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Далі, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ частину третю статті 59 Закону №796-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Отже, Законом №2148-VІІІ розширено в межах певної категорії військовослужбовців перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме, окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, також на осіб, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, та осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Водночас, незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період, як визначення певної категорії серед всіх військовослужбовців, на яких розповсюджується норма   статті 59 Закону № 796-ХІІ.
За такого правового регулювання, частина третя статті 59 Закону №796-ХІІ поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:
1)          особа має статус особи з інвалідністю;
2)          особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або інших ядерних аварій та випробувань, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї;
3)          особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
15.11.2017 (після внесення змін до статті 59 Закону №796-ХІІ) постановою Кабінету Міністрів України №851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено зміни до Порядку №1210, а саме: у першому реченні пункту 1 слова і цифри «статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» замінено словами і цифрами «статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та доповнено Порядок пунктом 9-1 такого змісту: «За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».
Отже, пункт 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийнятий на реалізацію норми частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ та може бути застосований виключно до осіб, на яких поширюється дія частини третьої статті 59 вказаного Закону.
Враховуючи те, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час проходження дійсної строкової служби, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність у позивача права на перерахунок пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.»

22.          Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
23.          Як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно запису у пенсійній справі 13.04.1981 позивач звільнений із займаної посади у зв`язку з призивом в ряди Радянської Армії.
24.          Тобто, саме у період з 25.04.1981 по 16.05.1983 позивач проходив дійсну строкову службу.
25.          Також колегія суддів звертає увагу на те, що Центральним архівом Міністерства оборони України листом від 12.10.1993 № 51/15601 повідомлено Центрально-міський райвійськкомат міста Кривого Рогу про те, що ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС при військовій частині НОМЕР_2 (Наказ № 645 від 28.12.1988, Наказ № 205 від 13.04.1989).
26.          Згідно довідки Центрально-міського райвійськкомату міста Кривого Рогу, виданої ОСОБА_1 вбачається, що він з 28.12.1988 по 13.04.1989 брав участь в роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС у складі військової частини НОМЕР_2 (а.с.52).
27.          Отже, позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 28.12.1988 по 13.04.1989 у складі в/ч НОМЕР_2 , але не під час проходження дійсної строкової служби.
28.          Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач вже не проходив дійсну строкову службу, а тому останній не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за частиною третьою статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження дійсної строкової служби, а тому положення частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ на нього не поширюються.
29.          Колегія суддів враховує рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р (ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) яким визнано неконституційним словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
30.          Водночас статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
31.          Словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-XII, визнане неконституційним та втратило чинність 25.04.2019, тобто з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. Водночас, предметом судового спору у цій справі були правовідносини, що виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р (ІІ)/2019.
32.          Виходячи з наведеного, рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р (ІІ)/2019 може бути застосовано до правовідносин, що виникли або тривали після 25.04.2019 і не має зворотньої дії в часі. У разі, якщо порушення прав триває після 25.04.2019, позивач має право звернутися до суду з відповідним позовом з урахуванням неконституційності частини третьої статті 59 Закону №796-XII.
33.          Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції та їм було надано належну правову оцінку.
34.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
35.          За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 350, 356  КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі №0440/6995/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб