П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 р.	м. Одеса	Справа № 420/8002/22	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:
19.07.2022 року;
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          
             П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                           Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.
                             
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просило:
визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби Одеської області про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 01.06.2022 року №129973;
зобов`язати Комісію з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби Одеської області виключити ТОВ Комунікаційно-будівельна компанія» (код ЄДРПОУ 41884343 ) з переліку ризикових суб`єктів господарювання.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є юридичною особою реального сектору економіки, здійснює господарську діяльність у сфері організації будівельних робіт, залучення субпідрядних організацій, виконання робіт з поточного обслуговування мереж та робіт з проектування з метою одержання прибутку, веде свою діяльність з дотриманням чинного законодавства та є сумлінним платником податків, а отже не відповідає жодному з Критеріїв ризиковості платника податку.
Акцентуючи увагу на підтвердженні у повній мірі можливість здійснювати господарські операції відповідними матеріалами та поясненнями з приводу господарських операцій, необґрунтованості висновків контролюючого органу щодо неможливості їх врахування чи недостатності, а також з посиланням на створення у такий спосіб безпідставних перешкод у веденні своєї діяльності, позивач просить скасувати неправомірне рішення відповідача із зобов`язанням органу податкової служби виключити Товариство з переліку ризикових суб`єктів господарювання.
18.07.2022 року позивачем подано заяву, в якій ставиться питання про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби Одеської області про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 01.06.2022 року №129973 до набрання рішенням суду законної сили.
В обґрунтування вказаних вимог зазначається, що включення платника податків до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості тягне за собою однозначні правові наслідки у вигляді зупинення реєстрації усіх без виключення податкових накладних/розрахунків коригувань, поданих таким платником податків. Такі наслідки створюють негативний характер як для платника так і для його контрагентів, які не матимуть можливості формувати податковий кредит за господарськими операціями.
Зазначає, що необґрунтоване віднесення платника до категорії «ризикових» шкодить його діловій репутації, припинення господарських відносин з контрагентами поставить платника у скрутне фінансове положення, а для відновлення господарських відносин із контрагентами необхідно буде докласти значних зусиль або вказане стане неможливим.
Також, додає, що з урахуванням змін, внесених до податкового законодавства, усі платники податків зобов`язані до 15 липня зареєструвати власні зобов`язання з ПДВ, що виникли в період дій військового стану та в подальшому подати відповідну декларацію, але внаслідок віднесення позивача до ризикових підприємств останній не може виконати вказане зобов`язання у встановлений строк, що призведе до нарахування штрафів а інших негативних наслідків.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" відмовлено.
Вирішуючи подану заяву та відмовляючи у задоволенні вимог заявника, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на можливість понесення збитків у випадку не застосування заходів забезпечення позову є не підтвердженими доказами, а тому ґрунтуються на припущеннях.
Таким чином, заявником не доведено обставини, які б вказували, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких останній звернувся до суду, шляхом подання відповідної позовної заяви.
Разом з цим, до розгляду справи за цим позовом по суті неможливо зробити висновок про очевидну протиправність спірного рішення контролюючого органу. Одночасно, наявність очевидних ознак протиправності дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень може бути встановлена судом на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом обставин справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" подало апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи і помилково залишено поза увагою факт необґрунтованості рішення контролюючого органу про віднесення платника до переліку ризикових; включення платника до переліку ризикових тягне за собою однозначні правові наслідки у вигляді зупинення реєстрації усіх без виключення податкових накладних/розрахунків коригувань, поданих таким платником; негативні наслідки, у тому числі фінансового характеру, наявної інформації щодо ризиковості підприємства як для самого платника так і для його контрагентів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Аналіз наведених норм адміністративного процесуального законодавства показав, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Слід зазначити, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п. 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Відповідно до п. 6 Порядку від 11.12.2019 року №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Підпунктом 3 п. 11 Порядку від 11.12.2019 року №1165 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначається, серед іншого, пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Таким чином, перевірка контролюючим органом на відповідність критеріям ризиковості платника податків здійснюється при реєстрації кожної податкової накладної/розрахунку коригування, незалежно від факту віднесення платника податків до переліку ризикових, та є передбаченим законом заходом контролю.
При цьому така форма здійснення контролюючим органом податкового контролю, в тому числі, спрямована і на забезпечення прав та інтересів інших суб`єктів господарювання в частині правильності відображення ними результатів господарської діяльності з метою оподаткування.
Водночас, за платником залишається право належними документами довести реальність здійснення фінансово-господарських операцій у межах своєї господарської діяльності, та у разі повноти документів по даних операціях, подальшого прийняття позитивного рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування.
Разом з цим, щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.
Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті, яке фактично ґрунтується на тих самих аргументах, які покладені в підстави позову, є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
З приводу негативних наслідків для господарської діяльності позивача, слід зазначити, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Наведене відповідає правовим позиціям Верховного Суду щодо застосування положень ст.ст. 150, 151 КАС України, викладених у постановах від 8 жовтня 2020 року, 3 грудня 2020 року, 18 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року, 18 травня 2021 року з подібних правовідносин по справам відповідно за №280/2284/20, №140/8457/20, №420/7063/20, №380/5012/20, №140/13152/20.
Апеляційний суд враховує, що підстави звернення позивача із заявою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у цій справі зводяться до імовірних фінансових збитків юридичної особи, зупинення господарської діяльності підприємства.
Правильно аналізуючи положення ст.ст. 150, 151 КАС України, судом першої інстанції першої інстанції вірно зазначено, що такі аргументи позивача залишаються не підтвердженими належними доказами.
Відсутність тотожності між здійсненням господарської діяльності, виконанням податкового обов`язку щодо реєстрації податкових накладних і обліку податкового кредиту та у зв`язку із цим – супутнім податковим контролем, на думку колегії суддів, нівелює співмірністю та обґрунтованістю вимог заявника як основних критеріїв заходів забезпечення адміністративного позову.
Слід враховувати, що, звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, позивачем не обґрунтовуються істотні обставини або умови, наявність яких суттєво ускладнює чи унеможливлює виконання рішення суду у цій справі або відновлення прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.
Всі доводи заявника направлені на майбутні (можливі) порушення прав та інтересів підприємства у сфері оподаткування податком на додану вартість та провадження господарської діяльності, що не є достатнім підтвердженням обставин, за яких допускається вжиття заходів забезпечення позову.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не підтверджуються обставини, які обґрунтовано свідчать про неможливість відновлення прав та інтересів, у разі задоволення позову, відповідними доказами. Беззаперечні обставини, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі, дані про неможливість захисту цих прав та інтересів позивача без вжиття таких заходів, матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, оскільки заява позивача об`єктивно не обґрунтована обставинами, за якими можливо встановити очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, а їх захист стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, колегія суддів вважає погоджується із необґрунтованістю заяви та правильністю висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для її задоволення.
З огляду на те, що висновки суду ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                             О.В. Яковлєв