П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/6612/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Польовий О.Л. 
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
08 грудня 2022 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 06.09.1978 по 09.04.1979 на посаді учня фрезерувальника Волочиського машинобудівного заводу Запорізького виробничого об`єднання "Моторостроитель", з 08.08.1984 по 08.12.1993 на посадах у Дарницькій дистанції колії, з 17.12.1993 по 06.04.2000 на посаді директора у ТОВ "КРАЙ" ЛТД;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 06.09.1978 по 09.04.1979 на посаді учня фрезерувальника Волочиського машинобудівного заводу Запорізького виробничого об`єднання "Моторостроитель", з 08.08.1984 по 08.12.1993 на посадах у Дарницькій дистанції колії, з 17.12.1993 по 06.04.2000 на посаді директора у ТОВ "КРАЙ" ЛТД;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та провести виплату пенсії, починаючи з моменту звернення із відповідною заявою - 25.01.2022.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2022 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів з 06.09.1978 по 09.04.1979, з 08.08.1984 по 08.12.1993, з 17.12.1993 по 06.04.2000. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що пенсійний орган безпідставно не зарахував позивачу періоди з 06.09.1978 по 09.04.1979, з 08.08.1984 по 08.12.1993, з 17.12.1993 по 06.04.2000 до страхового стажу, у зв`язку з чим порушив його право на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2022, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 25.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням від 31.01.2022 №222650004703 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовило позивачу у призначенні пенсії. За результатами розгляду заяви до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи:
- з 06.09.1798 по 09.04.1979 так як неможливо визначити рік наказу про прийняття на роботу;
- з 08.08.1984 по 08.12.1993 оскільки запис про звільнення завірений нечітким відбитком печатки;
- з 17.12.1993 по 06.04.2000, оскільки запис про звільнення з роботи завірений печаткою, яка не відповідає Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень та виготовлення печаток і штампів від 19.10.1993 №643 та постанові Кабінету Міністрів України від 29.04.1994 №276, зокрема, на печатці відсутні ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності.
Позивач не погодився із вказаною відмовою, а тому звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 06.09.1978 по 09.04.1979 на посаді учня фрезерувальника Волочиського машинобудівного заводу Запорізького виробничого об`єднання "Моторостроитель", з 08.08.1984 по 08.12.1993 на посадах у Дарницькій дистанції колії, з 17.12.1993 по 06.04.2000 на посаді директора у ТОВ "КРАЙ" ЛТД. Станом на дату звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком позивачу виповнилось 60 років та він мав страховий стаж не менше 29 років, тому ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій мають громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого пенсійного віку і мають необхідний для призначення пенсії страховий стаж.
Згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01.01.2022 по 31.12.2022 не менше 29 років.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 06.09.1978 по 09.04.1979 працював на посаді учня фрезерувальника Волочиського машинобудівного заводу Запорізького виробничого об`єднання "Моторостроитель", з 08.08.1984 по 08.12.1993 - на посадах у Дарницькій дистанції колії, з 17.12.1993 по 06.04.2000 - на посаді директора у ТОВ "КРАЙ" ЛТД.
Вказані записи в трудовій книжці не містять помилок, неточностей, підтирань чи виправлень. Тому надані документи підтверджують право позивача на врахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу.
Посилання відповідачів на неточності в заповненні трудової книжки позивача обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
У постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловлена правова позиція, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Таким чином, наявні підстави для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 06.09.1978 по 09.04.1979 на посаді учня фрезерувальника Волочиського машинобудівного заводу Запорізького виробничого об`єднання "Моторостроитель", з 08.08.1984 по 08.12.1993 на посадах у Дарницькій дистанції колії, з 17.12.1993 по 06.04.2000 на посаді директора у ТОВ "КРАЙ" ЛТД.
Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Отже, станом на дату звернення до відповідача для призначення пенсії за віком позивачу виповнилось 60 років, він мав страховий стаж не менше 29 років,  а тому наявні підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Наведене свідчить про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 31.01.2022 №222650004703 та необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.01.2022.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Сушко О.О.