Справа № 305/483/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       22 вересня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – Джуги С.Д.
суддів – Бисаги Т.Ю., Кожух О.А.
з участю секретаря судового засідання: Жганич К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2021 року у складі судді Марусяк М.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором ,-
встановив:
У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу.
Позов мотивовано тим, що 10 серпня 2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та фізична особа ОСОБА_1 уклали кредитний договір №1262, за умовами якого первинний кредитор зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 15000 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі та строки на умовах, що передбачені кредитним договором. Первинний кредитор свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у сумі 15000 доларів США. 17.12.2012 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", який є правонаступником Акціонерниого комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" право грошової вимоги, в тому числі, за Кредитним договором №1262 від 10.08.2007, що був укладений між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичною особою ОСОБА_1 . Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.10.2014 по справі №305/1702/14-ц з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором №1262 від 10.08.2007 у розмірі 91819,87 грн.та судовий збір у сумі 918,20 грн. Вказане рішення суду відповідачем на даний час не виконано. У результаті невиконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 27.10.2014, яка станом з 01.07.2014 по травень 2020 становить 180482,26 грн. та складається з: 107180,74 грн.- заборгованість 31% ст.625 ЦК України на суму заборгованості за тілом; 261,42 грн. - 3% ст.625 ЦК України на суму заборгованості за відсотками та пенею; 73040,10 грн. - заборгованість інфляційних витрат ст.625 ЦК України. 
За вказаних обставин позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у загальному розмірі 180482,26 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2707,23 грн.
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2021 року у задоволенні позову – відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем.
На дане рішення позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову і не дав їм належної правової оцінки та неправомірно дійшов висновку про недоведеність позовних вимог. 
Представник апелянта ОСОБА_2 надіслала суду заяву в якій підтримала апеляційну скаргу, просила розглянути справу у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлений. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності сторін.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 10 серпня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1262, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 15000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% на рік з кінцевим терміном повернення до 09 серпня 2017 року та зобов`язувався кожного місяця надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) згідно графіку в рахунок погашення кредиту та відсотків по його користуванню.
17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №1262 від 10.08.2007.
Таким чином відбулась заміна кредитора у даному зобов`язанні.
У зв`язку з тим, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.10.2014 у справі №305/1702/14 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованість на загальну суму 91819.87 (дев`яносто одну тисячу вісімсот дев`ятнадцять гривень) 87 копійок, та 918.20 гривень судового збору.
Дане рішення набуло законної сили 25.11.2014.
На підставі постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Рахівського районного управління юстиції Гудем`юка І.П. від 20.04.2015 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Рахівського районного суду Закарпатської області (виконавче провадження №47279056).
Як вбачається з копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2020 у зв`язку із сплатою відповідачем ОСОБА_1 у повному обсязі суми штрафу з урахуванням виконавчого збору і витрат виконавчого провадження виконавче провадження закрито.
Останній платіж здійснено боржником 05.06.2020 року.
Таким чином матеріалами справи доведено, що рішення суду від 27.10.2014, яке набрало законної сили 25.11.2014 боржник виконав лише через 6 років. 
На підставі вказаного судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням заборгованості за договором, невиконання якого зумовлює застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України. 
Так, згідно з п.5.2.8 кредитного договору №1262 від 10 серпня 2007 року у випадку прострочення позичальником виконання зобов`язання по поверненню Банку суми боргу за договором, він зобов`язаний відповідно до ст.625 ЦК України сплатити суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.
Відповідно до п.3.2 кредитного договору нарахування Банком процентів за користування кредитом починається з дати його видачі готівкою Позичальнику по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом.
Згідно з п.7.1 кредитного договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного повернення позичальником кредиту, сплати у повному обсязі процентів за користування ним та до повного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань, прийнятих ним на себе згідно умов цього договору. 
Пунктом 6.3 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 31% річних від простроченої суми, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України
Відповідно до п.6.8 кредитного договору, будь-які протиріччя, що можуть виникнути між сторонами при виконання умов цього договору, вирішується шляхом переговорів між ними, а у випадку недосягнення згоди – у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. При цьому строк позовної давності встановлюється тривалістю у 10 років.
Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.
Згідно із ч.1 ст.18 ЦПК України  судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 19.06.2019 № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) викладено висновки щодо застосування положень ст 625 ЦК України. Вказано, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошові зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Аналіз зазначених норм, дає підстави дійти висновку про те, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням заборгованості за договором, невиконання якого зумовлює застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України. Крім того, правовий аналіз норм ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору та не звільняє боржника від цивільно-правової відповідальності, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.
Таким чином, з ухваленням рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.10.2014 року про стягнення заборгованості за договором, зобов`язання відповідача сплатити зазначену заборгованість не припинилося та існувало по травень 2020 року, а тому позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України - інфляційних втрат за весь час прострочення та трьох процентів річних.
Відтак, з врахування того, що рішення суду, яке набрало законної сили відповідачем не виконувалось понад 6 років, позивач має право на стягнення заборгованості за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 27.10.2014, яка станом з 01.07.2014 по травень 2020 згідно розрахунку відповідно до умов договору (п.6.3) становить 180 482,26 грн. та складається з: 107 180,74 грн.- заборгованість 31% на суму заборгованості за тілом; 261,42 грн. – заборгованість 3% на суму заборгованості за відсотками та пенею; 73040,10 грн. - заборгованість інфляційних витрат. Правомірність поданого розрахунку не спростовано.
За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги матеріального і процесуального права, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки і дійшов неправильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову. 
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявленого позову з вищенаведених підстав.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2021 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"(ЄДРПОУ:35326253, р/р НОМЕР_2 , в АТ «Альфа-Банк», МФО:300346) заборгованість за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 27.10.2014, яка станом з 01.07.2014 по травень 2020 становить 180 482,26 грн. та складається з: 107 180,74 грн.- заборгованість 31% на суму заборгованості за тілом; 261,42 грн. – заборгованість 3% на суму заборгованості за відсотками та пенею; 73040,10 грн. - заборгованість інфляційних витрат, а також 6 768,08 грн. сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. 

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий:
Судді: