Номер провадження: 22-ц/813/3867/22 
Справа № 523/7001/18
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: 523/7001/18
Номер провадження: 22-ц/813/3867/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів – Погорєлової С.О., Князюка О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Зеніної М.О.,

учасники справи:
- позивач –  ОСОБА_1 ,
- відповідачі – 1) Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 2) ОСОБА_2 , 3) державне підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, 4) приватний нотаріус Ганченко Олена Миколаївна,
- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, приватного нотаріуса Ганченко Олени Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання електронних торгів та протоколу їх проведення, акту державного виконавця та свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів недійсними, визнання протиправним і скасування рішення приватного нотаріуса, скасування запису приватного нотаріуса, за апеляційною скаргою адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Середи І.В. 12 липня 2021 року,

встановив:
2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1  звернулася до Суворовського районного суду міста Одеси з вищезазначеним уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить: 1) визнати недійсними електронні торги з реалізації квартири  АДРЕСА_1 ; 2) визнати недійсним протокол проведення електронних торгів №293215 від 26 жовтня 2017 р. з реалізації вказаної квартири; 3) визнати недійсним акт державного виконавця від 24.11.2017 р. про реалізацію квартири; 4) визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів, видане 04.12.2017 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ганченко О.М.; 5) визнати протиправним і скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ганченко О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38510624 від 04.12.2017 р., номер запису про право власності 23727741, на підставі якого здійснена державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; 6) скасувати запис державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ганченко О.М. про проведену державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 ..
ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 19.11.2003 року, посвідченого нотаріусом Ситніковою Ю.Д..
19.05.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності було отримано інформацію про те, що Приватним нотаріусом Ганченко О.М. зареєстровано 04.12.2017 року право власності на спірну квартиру та ймовірно було видано ОСОБА_2 свідоцтво про придбання квартири з торгів.
Однак, вказані торги було проведено з порушенням закону та прав позивачки.
Відповідачі приховали інформацію про електронні торги та не розміщували її у друкованих засобах масової інформації, чим перешкодили зацікавленим особам взяти участь у торгах, зменшили кількість учасників. Позивачку не було повідомлено про оцінку її квартири, а вартість квартири занижена. Не будучи обізнаною про виконавче провадження та не ознайомленою з оцінкою квартири, вона була позбавлена можливості оскаржити оцінку в судовому порядку. Продаж квартири за низькою ціною порушує її права, оскільки вона є зацікавленою особою у більш високій ціні для того, щоб розрахуватися з банком. Крім того, квартиру ніхто не оглядав, не проводили відео- та фотофіксацію, що обмежило попит на квартиру серед учасників торгів. 
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2019 р. визнано неправомірними бездіяльність державного виконавця, яка полягала у не направленні постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності та скасовано її. Визнано неправомірною передачу на реалізацію з електронних торгів квартири.
Порушенням порядку організації торгів є неповідомлення боржника про початок виконавчого провадження, про проведення електронних торгів та про оцінку квартири, а також її ціну, яка встановлюється для реалізації.
Оскільки електронні торги проведені з порушенням, тому на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України вони підлягають визнанню недійсними. За вказаних підстав підлягають визнанню недійсними і протокол про проведення торгів, акт про проведені торги, а також свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (Т. 1, а. с. 1 – 6, 64 – 71).

2.2 Позиція учасників справи в суді першої інстанції

Представник ДП «Сетам» надіслав відзив на позов, в якому зазначає, що вимоги позивачки є незаконними, необґрунтованими, оскільки торги відбулися з дотриманням норм чинного законодавства. Дії державного виконавця вчинені з урахуванням наданих повноважень на виконання рішення суду. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. ДП «Сетам» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом ДВС, і не здійснює перевірку дій державного виконавця та відомості в заявці на відповідність законодавству. Оскарження у судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Крім того, звертає увагу на те, що позивачка має право на судовий порядок оскарження звіту про оцінку майна про, що була додатково повідомленою у відповіді державного виконавця на заяву про рецензування звіту. Твердження позивачки про відсутність публікацій про проведення електронних торгів є безпідставними, оскільки підприємство своїм листом від 27.09.2017 р. №9603/18-18-17, а також в публікаціях у газетах «Вечерняя Одесса» №107-108 (10517-10518) від 28.09.2017 р., №39 (2211) від 29.09.2017 р. розміщало відповідне повідомлення. Відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу. Така угода може визнаватися недійсною у судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1 - 3, 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Дії державного виконавця, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Крім того, представник відповідача просить застосувати позовну давність, оскільки строк для звернення до суду позивачкою пропущено (Т. 1, а. с. 88 - 94, 95 - 97).
АТ «Райффайзен Банк Аваль» в запереченнях на позовну заяву зазначає, що неодноразово державний виконавець виходив за адресою боржника. У квартирі ніхто не проживає, встановити місцезнаходження неможливо, оголошувався розшук ОСОБА_1 .. Для подальшого виконання рішення суду виконавцем було ініційовано проведення оцінки ринкової вартості арештованого майна. Усі дії державного виконавця відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження» (Т. 1, а. с. 131 - 133).
Представник відповідача - Першого Суворовського відділу ДВС м. Одеси у судовому засіданні суду першої інстанції просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що позовні вимоги незаконні, необґрунтовані та безпідставні. Державним виконавцем виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», всі постанови були надіслані боржнику для належного повідомлення. ТОВ «Росла» здійснила оцінку вартості квартири без фото- та відеофіксації на підставі технічної документації та правоустановчих документів, про що зазначено у висновку. На момент проведення виконавчих дій боржник до квартири не з`являлася, про що складалися акти. На протязі усього часу виконання рішення з будь-якими заявами або пропозиціями звернення стягнення на інше майно до відділу не зверталася. В матеріалах виконавчого провадження є конверт зі зворотнім повідомленням. Крім того, вказує на те, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними. Позивачкою не наведено доводів і доказів про порушення вимог Порядку при проведення електронних торгів. 
Крім того, представником відділу надано клопотання про застосування строків позовної давності, обґрунтовуючи його тим, що позивачка була повідомлена листом ДП «Сетам» від 27.09.2017 р. про проведення торгів. Тому, відповідно вона пропустила строк для звернення до суду з позовом.

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2021 року відмовлено у задоволенні вищевказаної позовної заяви  ОСОБА_1 ..
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачкою не доведено, що при проведенні електронних торгів з реалізації арештованого майна відповідачами не було дотримано порядку проведення останніх, оскільки повідомлення про проведення таких направлялись на адресу позивачки, яка була зазначена у виконавчому листі, а також було опубліковано оголошення у газетах. Щодо дій державного виконавця при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна, то вони не стосуються правил проведення прилюдних торгів та є такими, що мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (Т. 3, а. с. 97 - 100).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Палишин Ю.М., діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, з урахуванням змін та доповнень апеляційної скарги, просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що: 1) відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених ч. ч. 1 - 3 та 6 ст. 203 ЦК України. Оскільки ціна квартири була занижена, можливо вказати, що ціна договору визначена невірно та торги проведені незаконно в порушення прав позивачки, яка в порушення ч. 3 ст. 321 ЦК України не отримала попереднього та повного відшкодування вартості належної їй на праві власності квартири. Продаж квартири позивачки по заниженій ціні є непропорційним втручанням у її право власності і є порушенням ст. 1 протоколу 1 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Продаж спірної квартири за заниженою ціною також відноситься до підстав визнання торгів недійсними, оскільки є грубим порушенням законодавства, прав позивачки й суттєво впливають на результати проведених торгів; 2) позивачка в суді першої інстанції вказувала на те, що реалізація спірної квартири на торгах була проведена в порушення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та п. 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції 02.04.2012 р. №512/5. Між тим, місцевим судом проігноровано такі доводи позивачки.
Інші доводи апеляційної скарги є відображенням доводів позову (Т. 3, а. с. 104 – 109, 123 - 142).

2.6 Узагальнені доводи учасників справи в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу представник Першого Суворовського відділу ДВС м. Одеси, заперечує проти апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.
Доводи відзиву на апеляційну скаргу є відображенням вищевказаних доводів представника Першого Суворовського відділу ДВС м. Одеси, викладених останнім в суді першої інстанції (Т. 4, а. с. 11 – 20).

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (Т. 3 а. с. 120 – 121).
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого від імені   ОСОБА_1 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2021 року (Т. 3, а. с. 175).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року вищезазначену справу було призначено до судового розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 176).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року визначено розгляд справи 20 жовтня 2022 року провести в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції не взяли. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення учасниками справи своєї правової позиції у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

4. Мотивувальна частина
4.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого від імені   ОСОБА_1 ,задоволенню не підлягає.

4.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

ОСОБА_1 була власницею квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 19.11.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Ситніковою Ю.Д..
11.07.2007 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір в забезпечення виконання кредитного договору № 014/0034/74/78034 від 11.07.2007 р.. Предметом договору є - квартира АДРЕСА_1 .
02.03.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси ВАТ «Райффайзен банк Аваль» було видано виконавчий лист № 2-3810/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості у розмірі - 778 746,33 грн..
31.05.2016 р. державним виконавцем Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження № 51271649 по виконанню виконавчого листа № 2-3810/09 від 02.03.2010 року.
Згідно звіту про вартість майна, складеного ТОВ «Росла», вартість квартири АДРЕСА_1 становить - 23 629 долара США, що еквівалентно - 620 756 грн..
14.08.2017 р. ДП «Сетам» направлено листа для відділу ДВС, стягувача та боржника про реалізацію квартири через електронні торги з початковою ціною продажу - 620 756 грн..
11.09.2017 р. торги не відбулися про що складено протокол №283988 та повідомлено відділ ДВС. 
27.09.2017 р. ДП «Сетам» складено лист для відділу ДВС, стягувача та боржника з повідомленням про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів.
Як видно з роздруківки газети «Вечерняя Одесса» №107-108 (10517-10518) від 28.09.2017 р. та №39 (2211) від 29.09.2017 р. було опубліковано оголошення про торги.
За змістом протоколу № 293215 про проведення електронних торгів від 26.10.2017 р. переможцем торгів на майно – (Іпотека. Трикімнатна квартира, загальною площею - 60,9 кв. м., яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 ) є ОСОБА_2 , стартова ціна продажу - 496 604,80 грн.. 
24.11.2017 р. державним виконавцем Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області складено акт про реалізацію предмета іпотеки, зараховано кошти в сумі - 471 774,56 грн. на депозитний рахунок відділу, 24 830,24 грн. - винагорода організатора проведення електронних торгів.
Згідно свідоцтва від 04.12.2017 р., яке посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ганченко О.М. на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 , яка придбана останнім за - 496 000,80 грн., що належала ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за № 1450, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 12453903 від 19.05.2018 року.
Згідно наданого позивачкою звіту № 05/39, проведеного ПП «Дельта-консалтінг» щодо оцінки вартості житлового приміщення, а саме - квартири АДРЕСА_1 , встановлено, що вартість даного об`єкту становить – 862 843 грн. або - 32 947 доларів США.
28.11.2019 р. на виконання вимог ухвали суду експертом Судової незалежної експертизи України Кріві К.В. складено висновок №СЕ-2502-1-1112.19, за яким визначено ринкову вартість вказаної квартири у розмірі - 30 450 доларів США, що еквівалентно - 799 191 грн..
В травні 2018 р. ОСОБА_1 також звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії, рішення начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лавренюк Алли Олександрівни, заінтересована особа - АТ «Райффайзен Банк Аваль», справа №523/7110/18. У вимогах скарги вона просила визнати неправомірними: бездіяльність державного виконавця у не направленні постанови про відкриття виконавчого провадження, неповідомлення державним виконавцем про ціну квартири, дії державного виконавця по примусовому виконанню виконавчого листа №2-3243/10 від 11.01.11 р. у виконавчому провадженні №50675719, постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.04.16 р., а також в порушення мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»; неправомірною та скасувати постанову про опис та арешт майна(коштів) боржника у ВП 50675719 від 07.04.17 р; неправомірним підписання заявки начальником Першого Суворовського відділу ДВС міста реалізацію арештованого майна та надсилання її Організатору разом із документами, — четвертим - тринадцятим без фото- та/або відеоматеріалів квартири боржника; неправомірним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 24.11.17 р.; неправомірним затвердження начальником відділу акту про реалізацію та іпотеки від 24.11.17 р.; неправомірною та скасувати постанову державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 24.11.17 р.; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця; визнати неправомірним нездійснення державним виконавцем огляду, опису, фото- та відеофіксації під час складання постанови нерухомого майна перед продажом з електронних торгів квартири; неправомірним неповідомлення державним виконавцем Каталєвської Ольги Миколаївні про оцінку квартири.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Боржемського І.С., яка полягала у не направленні постанови про відкриття виконавчого провадження №50675719 від 04.04.2016 р. боржнику ОСОБА_1 у встановлений ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" строк. Визнано неправомірною та скасовано постанову від 20.04.17 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, яка винесена до вручення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.04.16 р., а також в порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Визнано неправомірним передачу на реалізацію з електронних торгів квартири без перевірки вручення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.04.16 р. та звіту про оцінку квартири, а також в порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Визнано неправомірною передачу на реалізацію з електронних торгів квартири, яка є постійним місцем проживання ОСОБА_1 в порушення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» до продажу з торгів земельної ділянки та будинку у АДРЕСА_3 .
На теперішній час вказана ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2019 року переглядається Одеським апеляційним судом.

4.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. 

4.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу 

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
Згідно із частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.
Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.
Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх добровільно, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.
Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх добровільно.
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі – Порядок).
Згідно з Порядком електронні торги – продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім – шістнадцятим пункту 2 цього розділу.
Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору.
У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим–тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.
Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).
ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.
Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.
Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця – акт про проведені прилюдні торги. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19).
У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16.
Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.
Наявність сукупності вищевказаних обставин позивачкою під час розгляду даної справи не доведено, зокрема, не надано належних і допустимих доказів, що зазначені нею у позовній заяві порушення вплинули на результат електронних торгів.
Відповідно до частини третьої, п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а в разі проведення електронних торгів – також на вебсайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів, та іншу необхідну інформацію.
Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.
Обов`язок організатора прилюдних торгів друкувати в місцевих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки повідомлення про проведення таких торгів з реалізації предмета іпотеки та письмове сповіщення, в тому числі, іпотекодавця, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна закріплено також у пункті 2 розділу VII Порядку.
У постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс 15 Верховний Суд України зазначив, що дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Проте сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, – це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів, повинно бути встановлене порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Таку саму правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 462/2232/16 (провадження № 61-21671св18).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено, що при проведенні електронних торгів з реалізації арештованого майна відповідачами не було дотримано порядку проведення останніх, оскільки повідомлення про проведення таких направлялись на адресу позивача, що була зазначена у виконавчому листі, було опубліковано оголошення у газетах. Щодо дій державного виконавця при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна не стосуються правил проведення прилюдних торгів та є такими, що мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. 
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038.
Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зважаючи на вищевказане, доводи апеляційної скарги щодо заниження ціни квартири є неспроможними.
Інші доводи апеляційної скарги є неконкретизованими, зводяться до переоцінки доказів, незгоди з рішенням суду першої інстанції. Такі доводи не є підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.

4.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого від імені   ОСОБА_1 ,є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого від імені   ОСОБА_1 ,відсутні.

4.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого від імені   ОСОБА_1 ,– залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2021 року– залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 14 листопада 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: О. В. Князюк 

С. О. Погорєлова