ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 381/4654/17
провадження № К/9901/12707/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду у складі судді Дудіна С.О. від 27 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О. Василенка Я.М. від 09 квітня 2020 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року, позовні вимоги   ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене пунктом 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 08 липня 2016 року           № 53, про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності є 07 жовтня 2014 року, а за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності позивач не звертався, то позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, яка мала бути призначена та виплачена у порядку та у розмірі, які визначені положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 у тій редакції, яка була чинна станом на 07 жовтня 2014 року. 

4. Відповідно до статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 6 Порядку № 975 в редакції, яка була чинна на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, розмір одноразової грошової допомоги становив 200-кратному прожитковому мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Збільшення розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності до 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на                                1 січня календарного року, відбулося у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06 квітня 2017 року № 2004-VIII, який набрав чинності 07 травня 2017 рок, тобто вже після виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, а тому його дія не поширюється на спірні правовідносини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Міністерство оборони України звернулось із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 

6. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 у період з 01 серпня 1964 року по                    14 червня 1993 року проходив службу у Збройних Силах, у тому числі, у діючій армії на території Демократичної Республіки Афганістан, у періоди з 23 липня 1984 року по 22 вересня 1985 року та з 30 липня 1987 року по 05 серпня 1988 року.

7. На підставі наказу Міністерства оборони України від 05 березня 1993 року № 0397 позивач був звільнений у запас за віком.

8. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 0386858 від 02 жовтня 2013 року та акта № 914 огляду МСЕК від 02 жовтня 2013 року ОСОБА_1 з 23 вересня 2013 року первинно встановлена ІІІ група інвалідності. Причина інвалідності: поранення, закрита черепно-мозкова травма - контузія головного мозку і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

9. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 04006941 від 25 листопада 2014 року та з актом № 1057 огляду МСЕК від 25 листопада 2014 року ОСОБА_1 з 07 жовтня 2014 року довічно встановлено другу групу інвалідності. Причина інвалідності: поранення, закрита черепно-мозкова травма - контузія головного мозку і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

10. За результатом розгляду звернення позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, Київський обласний військовий комісаріат листом від 18 вересня 2017 року             № 2/5/1315 повідомив позивача, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом від 08 липня 20216 року № 53, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. До листа додано копію витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 08 липня 2016 року № 53, у пункті 5 якого зазначено, що комісія дійшла висновку про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як особі, яка звільнена з військової служби до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність якому встановлено до 01 січня 2014 року, тобто до набрання чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

11. Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 750/5074/17, від            31 липня 2018 року у справі № 363/1076/16), від 30 січня 2019 року у справі № 678/370/17, від               12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18, згідно яких оскільки позивачу вперше встановлена інвалідність через 20 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги  за статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у позивача відсутнє; та від 10 квітня 2019 року у справі              № 822/220/18, згідно якої подання всіх документів передбачених пунктом 11 Порядку № 975 є необхідною умовою для призначення одноразової грошової допомоги, а серед таких документів обов`язково повинен бути і документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

13. Відзиву на касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

15. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІI групи інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

16. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІI групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

17. Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

18. У відповідності до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

19. На момент встановлення позивачу інвалідності ІІ групи діяв Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від                          25 грудня 2013 року № 975  (далі - Порядок № 975).

20. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

21. Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду ІI групи.

22. Другу групу інвалідності позивачу встановлено 07 жовтня 2014 року.

23. Судом установлено, що з моменту встановлення позивачеві ІІ групи інвалідності, що вперше відбулося 07 жовтня 2014 року і підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії                           КИО-1 № 04006941 від 25 листопада 2014 року, зазначена допомога позивачеві не виплачувалася.

24. Згідно пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами                              (далі - розпорядник бюджетних коштів).

25. Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.

26.  Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 березня 2020 року у справі № 560/267/19 та від 03 листопада 2021 року у справі № 807/151/18. 

27. Таким чином, встановивши, що позивач як військовослужбовець, який отримав захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшли висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у порядку, визначеному постановою            № 975. 

28. Висновки у цій справі не суперечать висновкам, висловленим Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 750/5074/17, від 31 липня 2018 року у справі № 363/1076/16), від          30 січня 2019 року у справі № 678/370/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18, оскільки, згідно встановлених обставин у зазначених справах, позивачі проходячи строкову військову службу, отримали поранення (контузії, травми або каліцтва), які стали підставою для встановлення групи інвалідності.

29. Натомість, у справі, яка розглядається (№ 381/4654/17) установлено, що позивач отримав поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження кадрової військової служби.

30. Підстави та умови виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової служби та кадровим військовим є відмінними.

31. Безпідставними є також посилання відповідача й на ненадання позивачем повного пакету документів, передбаченого Порядком № 975, зокрема на те, що позивачем не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), оскільки такі підстави не були предметом відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, а тому судами такі обставини не досліджувались в межах розгляду цієї справи.

32. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловлено Верховним Судом у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 760/11624/17.

33. Зважаючи на встановлені обставини, посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 750/5074/17, від 31 липня 2018 року у справі № 363/1076/16), від 30 січня 2019 року у справі № 678/370/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18 та від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18, не є релевантним до обставин цієї справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

34. У ході касаційного перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердились обставини, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження, а саме неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від           26 червня 2018 року у справі № 750/5074/17, від 31 липня 2018 року у справі № 363/1076/16), від    30 січня 2019 року у справі № 678/370/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18 та від          10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18.

35. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, при дотриманні норм процесуального права; у них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  не оскаржується.  

Суддя-доповідач          Н.В.  Коваленко
       
Судді                                                                                                                        Я.О.  Берназюк   

                                                                                                                В.М. Шарапа