ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 389/1100/20
провадження № 51-1489 км 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                            ОСОБА_4,
суддів                                                                        ОСОБА_5, ОСОБА_6,
за участю:
секретаря судового засідання                            ОСОБА_7,
прокурора                                                                ОСОБА_8,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - страхова компанія) - адвоката ОСОБА_9 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 14 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020120000000048 від 21 лютого 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стасюки Барського району Вінницької області, який згідно з матеріалами кримінального провадження зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 2 роки. Провадження за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_2 у частині вимог до ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відмовою від позову. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 до страхової компанії задоволено в повному обсязі, стягнуто з останньої на користь потерпілої в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, 260 000 грн. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком  ОСОБА_1 21 лютого 2020 року близько 13:30, керуючи автомобілем «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Віктора Голого в м. Знам`янці Кіровоградської області зі сторони вул. Привокзальної, наближаючись до перехрестя з вул. Енергетиків, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, скоїв наїзд на ОСОБА_3 , який рухався по пішохідному переходу, в результаті чого потерпілий отримав смертельні тілесні ушкодження.
Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 14 квітня 2022 року апеляційну скаргу представника страхової компанії ОСОБА_9 залишив без задоволення, а вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2022 року - без змін.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі представник страхової компанії - адвокат ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить змінити судові рішення в частині вирішення цивільного позову, зменшивши потерпілій розмір страхового відшкодування. На думку представника, суди вийшли за межі позовних вимог і порушили принцип диспозитивності. Вважає, що суди необґрунтовано стягнули страхове відшкодування (ліміт відповідальності страхової компанії), оскільки сума такого відшкодування повинна визначатися за правилами статей 24-27 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Посилається на те, що стягнення ліміту відповідальності зі страховика можливе тільки у разі, якщо завдана потерпілому шкода перевищує страхову суму, визначену договором. Представник уважає, що суди необґрунтовано здійснили розширене тлумачення Закону № 1961-IV. Вказує, що апеляційний суд не взяв до уваги жодних доводів апеляційної скарги та не навів аргументів, з яких відхилив її доводи. На думку представника, судові рішення не відповідають вимогам ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення касаційної скарги, вважала її необґрунтованою та просила залишити оскаржені судові рішення без зміни. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Згідно з положеннями ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
При цьому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікація його дій, а також вид і розмір призначеного засудженому покарання в касаційному порядку не оспорюються.
Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Разом з тим страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування»).
У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.
Положеннями ст. 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статей 23, 27 Закону № 1961-VI шкода, пов`язана зі смертю потерпілого, відшкодовується на встановлених ст. 1200 ЦК України умовах кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, установлених законом на день настання страхового випадку, а загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) стосовно одного померлого має становити 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, установлених законом на день настання страхового випадку. При цьому загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, адвокат ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 подав до суду позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у кримінальному провадженні, у якій, зокрема, просив стягнути зі страхової компанії на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 260 000 грн.
Суд першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження ухвалив судове рішення в частині вирішення цивільного позову в межах позовних вимог із дотриманням вищенаведених вимог закону.
Так, згідно з наявним у справі полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-199803834 цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 було застраховано ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на строк 1 рік і встановлено 260 000 грн страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю.
При цьому суд першої інстанції установив, що дорожньо-транспортна пригода, яка відбулася 21 лютого 2020 року, є страховим випадком. У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_2 , 1941 року народження, яка є особою похилого віку, визнано потерпілою після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , тому вона має право на страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності матеріальної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю, та в межах страхового полісу і позовних вимог. З такими висновками погодився також апеляційний суд, навівши відповідні мотиви.
Таким чином, доводи касаційної скарги представника страхової компанії про необґрунтованість визначеного розміру відшкодування шкоди потерпілій не є слушними.
Враховуючи те, що матеріали провадження не містять даних про порушення вимог процесуального чи неправильне застосування матеріального законів, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, у задоволенні скарги представника страхової компанії слід відмовити.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 14 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.
У решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_4                             ОСОБА_5                            ОСОБА_6