Дата документу 30.09.2022 Справа № 335/13658/17

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/13658/17	Головуючий у 1-й інстанції Калюжна В.В.	
Пр. № 22-ц/807/1831/22	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2022 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Кочеткової І.В., Маловічко С.В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» (далі – КП «Водоканал») до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року КП «Водоканал» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3), в якому просило стягнути з відповідачів на свою користь солідарно борг у розмірі 13877,32 грн. за спожиту воду і послуги каналізації, судові витрати у сумі 1600,00 грн. віднести на відповідача. В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що відповідачі мешкають в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.04.2011 року по 30.11.2013 року за ними утворилась заборгованість в розмірі 13877,32 грн. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Калюжну В.В. (а.с. 1). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 21) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року (а.с. 26) позовні вимоги КП «Водоканал» у цій справі задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь КП «Водоканал» суму заборгованості за спожиту воду і послуги каналізації за період з 01.04.2011 року по 30.11.2013 року у розмірі 13877,32 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 534,00 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь КП «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 534,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 534,00 грн.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 травня 2022 року (головуючий суддя Крилова О.В., судді Кухар С.В. та Поляков О.З. а.с. 75-80) апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_4  в особі представника ОСОБА_5 (а.с. 36-39) у цій справі задоволено частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року у цій справі скасовано в частині стягнення будь-яких грошових сум з  ОСОБА_4  та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги за водопостачання та каналізації, заявлені до  ОСОБА_4  залишено без задоволення; стягнуто з КП «Водоканал» на користь ОСОБА_4 витрати по оплаті витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. 
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, інші відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу (а.с. 110-111), в якій просили рішення суду першої інстанції за позовом КП «Водоканал» до них у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову до них, застосувавши позовну давність.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 117). 
Від представника відповідача ОСОБА_3  – адвоката Сєдов М.В. через систему «Електронний суд» надійшла заява (а.с. 124-126), в якій останній повідомив, що апелянт  ОСОБА_3 відмовляється від своєї апеляційної скарги. 
У зв`язку з чим, у апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України було роз`яснено відповідачу ОСОБА_3 її право на відкликання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 364 ЦПК України (лист, а.с. 133). 
Від представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Сєдова М.В. через систему «Електронний суд» надійшла заява про відкликання апеляційної скарги  ОСОБА_3  (а.с. 134) в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 364 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог ст. 364 ч. 3 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у цій справі у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 137-138). 
Ухвалою апеляційного суду від 05 вересня 2022 року (а.с. 139-140):
- заяву ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 про відкликання апеляційної скарги у цій справі задоволено, апеляційну скаргу  ОСОБА_3  в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог КП «Водоканал» до  ОСОБА_3  повернуто до відкриття апеляційного провадження особі, яка подала цю апеляційну скаргу, 
- клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог КП «Водоканал» до  ОСОБА_1  задоволено, поновлено ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог КП «Водоканал» до ОСОБА_1 , апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 в частині задоволення позовних вимог КП «Водоканал» до  ОСОБА_1  відкрито, дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 141).
В силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Позивача «КП «Водоканал» подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 (а.с. 157-162).
Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у встановлений апеляційним судом строк та станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом взагалі.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині задоволення позовних вимог позивача лише до нього.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1  і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження – в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_1 .
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц). 
В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення (п.2).
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача КП «Водоканал» у цій справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 , керувався ст. ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 264, 265,279, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останніх.
Оскільки, судом першої інстанції встановлено, що відповідачі по справі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 07.12.2017 року (а.с. 18-20). Згідно з довідкою КП «Водоканал» та розрахунку заборгованості, за період з 01.04.2011 року по 30.11.2013 року відповідачі мають заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації загальним розміром 13877,32 грн. (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Як передбачено ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ними, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення. Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 546 від 28.10.1999 року про порядок оплати послуг за водопостачання та водовідведення, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг на розрахунковий рахунок КП «Водоканал». Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом першої інстанції сума заборгованості за спожиту воду і послуги каналізації відповідачами не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачами було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважав за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача вказану суму заборгованості.
Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.
Так, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 110 зворот) наполягав на тому, що йому взагалі було невідомо про наявність вказаної справи у суді, будь-якої поштової кореспонденції (копію позовної заяви позивача із додатками та копії ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у цій справі; копії повного тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій справі та постанови Запорізького апеляційного суду від 05.05.2022 року) він не отримував, вперше із матеріалами цієї справи його представник ознайомився у суді 04.08.2022 року (а.с. 100), тобто вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення у цій справі (а.с. 26), що не спростовується матеріалами цієї справи. Останнє в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції та ухвалення нового в оскаржуваній частині.
При цьому, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції не міг розглядати і не розглядав питання про застосування позовної давності у цій справі, оскільки таке клопотання будь-кого із відповідачів станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції у матеріалах цієї справи було відсутнє.
Проте, відповідач ОСОБА_1 в апеляційному суді в своїй апеляційній скарзі заявив клопотання про застосування строку позовної давності (а.с. 111), яке він не міг заявити у суді першої інстанції до ухвалення оскаржуваного рішення з незалежних від нього вищезазначених встановлених апеляційним судом об`єктивних причин, та яке в силу вказаних обставин може бути розглянуто апеляційним судом в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України.
Встановлено, що позивач КП «Водоканал» у цій справі просив стягнути у тому числі з відповідача ОСОБА_1 , 1987 р.н. заборгованість за спожиту воду і послуги каналізації, надані у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.04.2011 року по 30.11.2013 року.
При цьому, апеляційним судом встановлено, що позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом у цій справі у тому числі до відповідача ОСОБА_1 , 1987 р.н., лише 06.11.2017 року (вх. №39015 від 06.11.2017 року, а.с. 1), тобто із пропуском 3-річного (загального) строку позовної давності.
Хоча позивачем й було надано суду першої інстанції у цій справі до його позову копію ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2014 року у справі ЄУН 335/2097/14 (а.с. 4) про відмову у прийнятті заяви КП «Водоканал» про стягнення цього боргу у тому числі з відповідача ОСОБА_6 на суму 13877,32 грн.
Проте, таке звернення КП «Водоканал» не є підставою для переривання строку позовної давності для подачі вищезазначеного позову про стягнення цієї ж заборгованості у цій справі в силу вимог ст. 264 ЦК України.
Оскільки, звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за заявленою вимогою; переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові ВП ВС у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р., який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.
Велика Палата Верховного Суду  при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила,що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.
Не можна застосовувати аналогічні висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях, ухвалених за результатами розгляду інших судових справ, незалежно від того, чи перераховані у відповідній постанові Великої Палати всі рішення ВСУ, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову КП «Водоканал» про захист його порушеного відповідачем ОСОБА_1  права, який було подано до суду у цій справі лише 06.11.2017 року (відмітка суду на позові (а.с.3), про стягнення суми заборгованості за спожиту воду і послуги каналізації за період з 01.04.2011 року по 30.11.2013 року у розмірі 13877,32 грн. слід відмовити на підставі ст. 267 ч.ч. 3, 4 ЦК України у зв`язку із спливом 3-річного (загального) строку позовної давності на його подачу, про застосування якої у цій справі просив відповідач ОСОБА_1 (а.с. 111).
При цьому, доводи позивача КП «Водоканал» у відзиві на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 157 зворот) про те, що перебіг позовної давності для стягнення вищезазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача переривався в силу вимог ст. 264 ЦК України вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу, а саме: відповідачі періодично вносили плату за послуги КП «Водоканал», що підтверджується розшифровкою до розрахунку заборгованості (а.с. 159), яка не може бути доказом, передбаченим ст. 367 ч. 3 ЦПК України. 
Оскільки, остання надавалась позивачем ще суду першої інстанції у цій справі (а.с. 6) та, відповідно було предметом дослідження суду першої інстанції у цій справі. 
Та із змісту цієї розшифровки чітко вбачається, що на особовий рахунок по вищезазначеній квартирі відповідачів у період з 22.01.2013 року по 22.11.2013 року поступали - виключно кошти від 37,41 грн. до 57,00 грн. щомісяця на виконання рішення суду за період з 01.04.2000 року по 31.03.2011 року (а.с. 6), а - не добровільна оплата будь-якої іншої чи поточної заборгованості (суми погашення відсутні взагалі - а.с. 5), у тому числі за період нарахування у цій справі з 01.04.2011 року по 30.11.2013 року. Та, відповідно, ці проплати не можуть свідчити про визнання боргу відповідачами, та зокрема відповідачем ОСОБА_1 за період нарахування у цій справі з 01.04.2011 року по 30.11.2013 року, і не можуть бути підставою для переривання позовної давності про застосування якої просив відповідач ОСОБА_1 в апеляційному суді у цій справі (а.с. 111). 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи. 
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі слід задовольнити, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року в оскаржуваній частині в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» суми заборгованості за спожиту воду і послуги каналізації за період з 01.04.2011 року по 30.11.2013 року у розмірі 13877,32 грн. та 534,00 грн. судового збору у цій справі слід скасувати; ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог КП «Водоканал» до  ОСОБА_1  у цій справі відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 при вищевикладених обставинах, - позивач не має права на компенсацію за його рахунок судового збору за подачу позову на суму 534,00 грн., - з КП «Водоканал» на користь ОСОБА_1 слід стягнути документально підтверджені судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору 2217,30 грн. (пропорційно до суми оспорюваних сум в апеляційній скарзі а.с. 132) (розрахунок: судовий збір у суді першої інстанції 1478,20 *150%/100).
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367, 369, 372, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити. 
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року в оскаржуваній частині, в частині стягнення з  ОСОБА_1  на користь Комунального підприємства «Водоканал» суми заборгованості за спожиту воду і послуги каналізації за період з 01.04.2011 року по 30.11.2013 року у розмірі 13877,32 грн. та 534,00 грн. судового збору у цій справі скасувати. 
Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог Комунального підприємства «Водоканал» до  ОСОБА_1  у цій справі відмовити. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» (ЄДРПОУ 03327121) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору у розмірі 2217,30 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 30.09.2022 року.
Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Маловічко С.В.