ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4639/22 Справа № 207/5586/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О.К. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про поділ майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя  
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року, - 
В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2021 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просила визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухоме майно, а саме: транспортний засіб KIA SPORTAGE, 1198 куб.см., 2012 року виписку, транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, 1999 куб. см., 2020 року випуску. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 525667,00 грн. в рахунок компенсації 1/2 частки вартості транспортних засобів: KIA SPORTAGE, 1198 куб.см., 2012 року виписку, HYUNDAI TUCSON, 1999 куб. см., 2020 року випуску та судовий збір. 
18 квітня 2022 року Адвокат Стребіж А.О. 18.04.2022 року надала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_2 із забороною суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям; акредитованим суб`єктам; державним та приватним нотаріусам) вносити будь-які зміни (записи), окрім запису про накладення арешту, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації, скасування реєстрації речових прав та їх обтяжень, у тому числі з відкриттям розділу, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно об`єкту нерухомості.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову — відмовлено (а.с.14-15)

Не погодившись із ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду 1 інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.17-21). 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд 1 інстанції виходив із того, що згідно заяви про забезпечення позову зазначені вимоги не пов`язані з предметом спору, оскільки позивачем у позовній заяві вказано визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухоме майно, а саме: транспортний засіб KIA SPORTAGE, 1198 куб.см., 2012 року виписку, транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, 1999 куб. см., 2020 року випуску, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 525 667,00 грн. в рахунок компенсації 1/2 частки вартості транспортних засобів: KIA SPORTAGE, 1198 куб.см., 2012 року виписку, HYUNDAI TUCSON, 1999 куб. см., 2020 року випуску. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також позивачем в клопотанні про забезпечення позову належно не обґрунтовано необхідності забезпечення позову саме у спосіб накладення арешту на 1/2 частку квартири відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктом один частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) (ст. 154 ч. 1 ЦПК України).
Заявником не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем по справі вчиняються дії по відчуженню належної йому частки у праві власності на квартиру, а також доказів, які б підтверджували, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну йому частку квартири може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення компенсації грошових коштів від продажу автомобілів. 
Заходи забезпечення позову у вигляді арешту на належну відповідачу частку у праві власності на квартиру не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Крім того, обраний позивачем захід забезпечення позову — накладення арешту на 1/2 частину квартири, належної відповідачу, спільно з іншою особою, фактично є обмеженням права власності. Так, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби – обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам. Отже, застосування саме такого засобу забезпечення позову як арешт – позивачем належним чином не вмотивовано, і може призвести до безпідставної заборони користуватись майном та передачу його іншим особам, що є обмеженням права власності. 

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Зважаючи на наведене у сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року – без змін. 
При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про забезпечення позову в передбачений законом спосіб та порядок.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: