УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 707/212/21
провадження № 51-3415ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_3,
суддів                       ОСОБА_4, ОСОБА_5, 
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року,  
встановив:
За вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року потерпілому 
ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його клопотання про поновлення строку 
на апеляційне оскарження зазначеного вироку місцевого суду від 29 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 та повернуто його апеляційну скаргу.  
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 порушує питання про перегляд вказаної ухвали суду апеляційної інстанції в касаційному порядку. Вважає, що Черкаський апеляційний суд безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 .
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Згідно з ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. За змістом ч. 3 цієї статті якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать 
від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами 
чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається з копії ухвали Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року, потерпілий ОСОБА_1 , не погоджуючись з вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу поза межами строку на апеляційне оскарження, в якій порушив питання 
про його поновлення. 
В обґрунтування свого клопотання, потерпілий вказував на те, що в порушення 
ч. 6 ст. 376 КПК України копію зазначеного судового рішення місцевим судом йому вручено не було, а отримав він її лише 21 червня 2022 року в суді апеляційної інстанції, що перешкодило йому вчасно подати апеляційну скаргу.
Втім, колегія суддів Черкаського апеляційного суду не визнала наведені потерпілим причини пропуску строку на апеляційне оскарження як поважні. Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд звернув увагу на те, що потерпілий ОСОБА_1 29 грудня 2021 року був присутній в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного вироку суду першої інстанції, що ним не заперечувалося, а тому відсутні підстави для поновлення йому строку на апеляційне оскарження вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року, в тому числі зважаючи на положення ч. 7 ст. 376 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України початок перебігу строку на апеляційне оскарження для потерпілого рахується з дня проголошення судового рішення судом першої інстанції та з отриманням його копії жодним чином не пов`язується.
Крім того, варто зазначити, що потерпілий, який 29 грудня 2021 року був в судовому засіданні під час проголошення вироку, тобто був обізнаний про встановлений законом 30 - денний строк на його оскарження, із заявою про видачу копії судового рішення звернувся до суду, як убачається з доводів, наведених у його касаційній скарзі, лише 21 червня 2022 року. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 
від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, 
але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. 
Так, про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі 
й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Зважаючи на наведене, з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України 
та вищенаведених доводів клопотання потерпілого про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, які аналогічні доводам його касаційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції від 29 грудня 2021 року 
та відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України вмотивовано повернув потерпілому 
ОСОБА_1 його апеляційну скаргу.
Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, оскільки потерпілий не навів об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б суд апеляційної інстанції міг визнати поважними, та поновити зазначений строк.
Що стосується доводів потерпілого ОСОБА_1 щодо порушення судами вимог 
ч. 6 ст. 376 КПК України, то вони є безпідставними. Зокрема, поза увагою потерпілого залишилось те, що визначені положення процесуального закону наділяють учасників судового провадження правом отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Разом з тим, вказаною статтею не передбачено обов`язку суду направляти 
їм копію цього судового рішення, за виключенням обвинуваченого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурора, яким копія вироку вручається негайно після його проголошення, а також тих учасників судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.
Крім того, посилання потерпілого на висновок, що міститься в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2021 року (справа № 519/41/20) є необґрунтованим, оскільки 
у вказаному судовому рішенні ставилося питання щодо порядку проголошення судового рішення, та жодного іншого тлумачення положенням ч. 6 ст. 376 КПК України, ніж те, що викладено вище, колегією суддів у цьому провадженні 
не надавалося. 
Істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, про що йдеться 
в касаційній скарзі, колегія суддів касаційного суду не вбачає.
Оскільки зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів убачається, 
що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити. 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити потерпілому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року про відмову в задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 та повернення апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_3                               ОСОБА_4                                          ОСОБА_5