УХВАЛА
05 жовтня 2022 року 
м. Київ
справа № 280/6459/21
адміністративне провадження № К/990/25573/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу Запорізької обласної державної адміністрації на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року в справі № 280/6459/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної державної адміністрації, Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Запорізької обласної державної адміністрації, Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 20.05.2021 №343 "Про зміну структури та штатної чисельності структурних підрозділів обласної державної адміністрації" (зі змінами);
- визнати протиправними та скасувати наказ Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації від 24.06.2021 № 92-к, яким 30.06.2021 її було звільнено з посади заступника начальника Відділу транспорту та зв`язку Управління транспорту та дорожнього господарства Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації у зв`язку з його ліквідацією;
- поновити її на посаді заступника начальника Відділу транспорту та зв`язку Управління транспорту та дорожнього господарства Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації;
- стягнути з Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури облдержадміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення і до дня ухвалення судом рішення у справі. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації від 24.06.2021 № 92-к, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та прийнято в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації від 24.06.2021 № 92-к, яким 30.06.2021 ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника Відділу транспорту та зв`язку Управління транспорту та дорожнього господарства Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації у зв`язку з його ліквідацією;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Відділу транспорту та зв`язку Управління транспорту та дорожнього господарства Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації;
- стягнуто з Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури облдержадміністрації на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 липня 2021 року і до 11 липня 2022 року у розмірі 184 833,14 грн. що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів;
- в решті позовних вимог відмовлено.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду 05 вересня 2022 року касаційну скаргу Запорізької обласної державної адміністрації на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року в справі № 280/6459/21 повернуто особі, яка її подала на підставі пункту першого частини п`ятої статті 332 КАС України.
20 вересня 2022 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга Запорізької обласної державної адміністрації на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року в справі № 280/6459/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. При цьому, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник не посилається на жоден з пунктів частини четвертої статті 328 КАС України, проте зазначає, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме: статей 5 та 87 Закону України «Про державну службу», а також порушення норм процесуального права, а саме: статей 73 та 90 КАС України, суд апеляційної інстанції не в повній мірі дослідив надані докази та судову практику, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, та дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Разом з цим, скаржник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції при вирішенні цього спору не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 (пункт 18).
Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.
Водночас з огляду на те, що касаційна скарга не містить посилання на постанови Верховного Суду, у яких безпосередньо викладений висновок щодо застосування норм права, які скаржник вважає були неправильно застосовані судом апеляційної інстанції (всупереч правовій позиції Верховного Суду, викладеній у подібних правовідносинах) та відповідно, інших обов`язкових умов, Суд не дійшов висновку, що скаржником не обґрунтовано наявності підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, необґрунтованим.
При цьому, Суд критично оцінює посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції, викладеній у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9, оскільки відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а не у постановах Пленуму Верховного Суду України.
Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.
Отже, заявник у касаційній скарзі не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Клопотання про поновлення строку подання касаційної скарги Судом не розглядається.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Запорізької обласної державної адміністрації на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року в справі № 280/6459/21 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя:                                                                                                    О.Р. Радишевська