УХВАЛА

03 жовтня 2022 року 
м. Київ
справа № 580/7962/21
адміністративне провадження № К/990/24836/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року у справі № 580/7962/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації, в якій просила: 
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 06.09.2021 № 128-ос «Про звільнення ОСОБА_1 »; 
- поновити позивача на посаді начальника Управління фінансового, правового та господарського забезпечення Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації з 07.09.2021;
- стягнути з відповідача середню заробітну плату за весь за час вимушеного прогулу з 07.09.2021 до дня ухвалення рішення про поновлення на роботі; 
- стягнути з відповідача у рахунок погашення моральної шкоди середньомісячну заробітну плату.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року, у задоволені позовних вимог відмовлено повністю. 
13 вересня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року у справі № 580/7962/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення процесуального права, без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №826/24208/15 та від 19.11.2020 у справі № 400/262/19. 
Також скаржник зазначає, що при виборі і застосуванні норми матеріального права у спірних правовідносинах судом апеляційної інстанції не було враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду:
- від 02.06.2020 у справі №826/24208/15 та у постановах від 21.02.2020 у справі №809/1353/16, від 13.03.2020 у справі №813/2688/16 щодо необхідності дотримання чіткої та послідовної процедури вивільнення працівників у разі скорочення штату; 
- від 19.11.2020 у справі № 400/262/19 про те, що однією з найважливіших гарантій для працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштовувати працівника;
- від 02.06.2020 у справі № 826/24208/15, відповідно до якого визначальним критерієм для встановлення наявності переважного права на залишення на роботі працівника при скороченні чисельності штату у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень його кваліфікації та продуктивність праці, а сімейний стан, стаж роботи та інші обставини, що надають право для залишення на роботі, враховуються лише у тому разі, коли працівники мають однакову кваліфікацію і продуктивність праці.
Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.
При цьому правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
Водночас доводи касаційної скарги фактично зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій, а також цитування окремих уривків з названих постанов Верховного Суду. При цьому, вказуючи на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення процесуального права, без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, скаржник не зазначає яку саме норму права неправильно застосовано судом і як цю норму потрібно застосовувати з урахуванням практики Верховного Суду. Скаржником не обґрунтовано, які висновки судів попередніх інстанцій не відповідають сформульованим Верховним Судом висновкам щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах.
Суд зауважує, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їхнього застосування.
Суд зазначає, що само лише посилання на уривки з постанов Верховного Суду не є належним правовим обґрунтуванням наявності підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а відповідно до приписів частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.
Отже, позивач у касаційній скарзі не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року у справі № 580/7962/21 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                                    О.Р. Радишевська