ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 521/8110/22	
Головуючий в 1 інстанції: Михайлюк О.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі – Вовненко А.В.,
за участю представника апелянта – адвоката Білоуса І.І.

          розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил, - 

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2022 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила скасувати постанови у справі про порушення митних правил №0578/50000/22 від 31 березня 2022 року Одеської митниці Держмитслужби, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 485 МК України  і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1300853 грн. 79 коп., а справу про адміністративне правопорушення – закрити;
- стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що  оскаржувана постанова винесена незаконно та протиправно, без об`єктивного, всебічного та неупередженого дослідження усіх матеріалів справи, з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що ані скаржник, ані її представник не були присутні при розгляді  справи, а тому не могли надати докази своєї невинуватості. Апелянт вказує, що відповідно до листа Китайської фірми «Zhejiang katiou sanitary ware technjlogy со.ltd» від 13.04.2022  року, в якому зазначено, що у ході відвантаження вантажу на адресу отримувача «Торговий дім «Ліндо», Китайською компанією було допущено помилку і відповідно коносаменту був відвантажений не той товар. Саме це стало причиною подання декларантом не вірної інформації, а отже в діях позивача не було злочинного умислу у прихованні товару та не сплаті митних платежів. Зазначені обставини, на думку апелянта, вказують на те, що позивач (апелянт) як посадова особа «Торговий дім «Ліндо» ОСОБА_1 не мала злочинного умислу уникати сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, оскільки з самого початку, повністю була впевнена, що товар, який знаходиться в контейнері повністю відповідає кількості та якості тій інформації, яка була зазначена у супровідних документах, позивач не приймала участі при завантаженні контейнера, не оглядала його і тому повністю була впевнена, що супровідні документи повністю відображають той товар, який був направлений продавцем, а саме китайською фірмою, позивач не мала умислу приховати товар, або якимось іншим чином уникнути від сплати митних платежів, а отже відсутня суб`єктивна сторона складу адмінправопорушення, передбаченого ст.485 МК України. Суб`єктивна сторона складу адмінправопорушення, передбаченого ст.485 МК України, є обов`язковою складовою правопорушення, не встановлення якої тягне за собою відсутність складу правопорушення передбаченого ст.485 МК України.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.02.2022 року державним інспектором відділу оперативного реагування №1 Управління забезпечення протидії митним правопорушенням Одеської митниці Держмитслужби Сітніковим Максимом Володимировичем складено протокол про порушення митних правил №0578/50000/22 про адміністративне правопорушення за  ст. 485 МК України  відносно     ОСОБА_1 .
Постановою у справі про порушення митних правил №0578/50000/22 від 31.03.2022 року ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, відповідальність за які передбачено  ст. 485 Митного кодексу України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 1300853 гривні 79 копійок.
З зазначеної постанови вбачається, що 17.09.2021 року між ТОВ «Торговий дім «Ліндо» (ЄДРПОУ 44512915) та компанією «Zhejiang katiou sanitary ware technjlogy co.ltd» (Китай) було укладено контракт №OL-Z129 щодо поставок товарів в Україну.
В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту в зону діяльності Одеської митниці на судні закордонного плавання надійшов контейнер ZCSU6732138 товар у асортименті вагою брутто 20629 кг.
26.01.2022 року директором ТОВ «Торговий дім «Ліндо» гр. ОСОБА_1 , підготовлена та подана до Одеської митниці митна декларація типу «ІМ40ДЕ» (далі МД), яка була прийнята за зареєстрована за номером №UA500020/2022/002711.
В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення до Одеської митниці були надані: контракт від 17.09.2021 року №OL-Z129, коносамент від 08.10.2021 року №ZIMUXNG3155099, інвойс від 12.10.2021 року №12102021, пакувальний лист до інвойсу, CMR від 25.01.2022 року №8599, наряд №8599 від 10.12.2021 року та інші товаросупровідні документи.
Відповідно до інформації, зазначеної у МД №UA500020/2022/002711 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем товару є компанія «Zhejiang katiou sanitary ware technjlogy co.ltd» (Китай), відправником є компанія «Hebei hengchi bicycle parts group co.ltd» (Китай), а одержувачем є ТОВ «Торговий дім «Ліндо» (Україна, 01103, м. Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 5, літера А, оф. 14, ЄДРПОУ 44512915).
Відповідно до графи 31 МД № UA500020/2022/002711 було заявлено 7 найменувань товару, а саме:
-товар №1 «насоси повітряні ручні для велосипедів, т/м : немає даних» (462 місця) - вага брутто 5490 кг, нетто 4997 кг;
-товар №2 «насоси повітряні ножні з манометром для велосипедів» (267 місць) вагою брутто 3879 кг, нетто 3530 кг;
-товар №3 «частини велосипедів: сідла» (20 місць) вагою брутто 307 кг, нетто 279 кг;
-товар №4 «частини велосипедів: педалі» (10 місць) вагою брутто 200 кг, нетто 186 кг;
-товар №5 «частини велосипедів: кривошипно-шатунні механізми» вагою брутто 391 кг, нетто 357 кг;
-товар №6 «частини до велосипедів: пластиковий захист для зірок» (12 місць) вагою брутто 120 кг, нетто 109 кг;
-товар №7 «камери гумові, пневматичні, нові для велосипедів» (568 місць) вагою брутто 10242 кг, нетто 9730 кг.
Сума митних платежів за товари по МД № UA500020/2022/002712 становить 366784,50 грн.
Під час здійснення митних формальностей за МД №UA500020/2022/002711, за результатами митного огляду фактично було встановлено, що вага товару та їх кількість не відповідає заявленому у МД та товаросупровідним документам.
Відповідно акту митного огляду товару від 22.02.2022 року було проведено повний митний огляд товару - з розкриттям до 100 % пакувальних місць та поглибленим обстеженням встановлено наступне:
-товар №1 «насоси повітряні ручні для велосипедів» кількість місць 325, кількість штук 16250, вага брутто 3862.5 кг, нетто 3537,5 кг;
-товар №2 «насоси повітряні ножні з манометром для велосипедів» - 17 місць, 510 шт., вагою брутто 246,5 кг, нетто 221 кг:
-товар №3 «частини велосипедів: сідла» 21 місце, 9560 шт., вагою брутто 6464 кг, нетто 6038,5 кг;
-товар №4 «частини велосипедів: педалі» - 100 місць, 5000 шт., вагою брутто 2000 кг, нетто 1900 кг;
-товар №5 складається з шатунні для велосипеда: 209 місць, 2508 шт., вагою брутто 3260 кг, нетто 3051 кг та «кореток з підшипником» 240 місць, 12000 шт., вагою брутто 4296 кг, нетто 4080 кг;
-товар №6 «частини до велосипедів: пластиковий захист для зірок» - 50 місць, 5000 шт., вагою брутто 500 кг, нетто 475 кг;
-товар №7 «камери гумові, пневматичні, нові для велосипедів» фактично відсутній.
Так, встановлена невідповідність характеристик переміщуваних товарів вплинула на оподаткування товарів митними платежами, оскільки відповідно до поданої МД митна вартість товарів визначена декларантом резервним методом в одиницях виміру - кілограмах.
Сума митних платежів, які підлягають обов`язковій сплаті у разі переміщення через митний кордон України даного товару відповідно до службової записки митного поста «Одеса-порт» Одеської митниці від 23.02.2022 року №7.10-28.1-01/517 становить 800402,43 грн., тобто різниця в нарахуванні податків становить 433617,93 грн.
Відповідно до графи №54 відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, зокрема МД від 26.01.2022 року № UA500020/2022/002711 є директор TОB «Торговий дім «Ліндо» гр. України ОСОБА_1 , яка відповідно до вимог  ст. 266 Митного кодексу України  несе відповідальність, передбачену  Митним кодексом України, у повному обсязі.
Таким чином, директор ТОВ «Торговий дім «Ліндо» Скорозвон В.О. заявила в МД від 26.01.2021 року №UA500020/2022/002711 неточні відомості, щодо ваги та інших характеристик товарів і тим самим вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів у сумі 433617,93 гри.
Будь-які пояснення, заперечення, документи або інші докази, по вищевказаному факту гр. України ОСОБА_1 під час здійснення перевірки та під час здійснення провадження по даній справі не надала.
Не погоджуючись з постановою, позивач звернулась до суду з позовною заявою про її скасування.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень при прийнятті оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил № 0578/50000/22 від 31.03.2022 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з  УКТ ЗЕД  та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу (ч.1 ст.51 Митного кодексу України).
У відповідності до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документи, які підтверджують митну вартість визначені ч. 2 ст. 53 МК України.
Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ч.8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:
1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;
2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;
3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;
4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;
5) відомості про товари:
а) найменування;
б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;
в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);
г) код товару згідно з  УКТ ЗЕД;
ґ) найменування країни походження товарів (за наявності);
д) опис упаковки (кількість, вид);
е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;
є) фактурна вартість товарів;
ж) митна вартість товарів та метод її визначення;
з) відомості про уповноважені банки декларанта;
и) статистична вартість товарів;
6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:
а) ставки митних платежів;
б) застосування пільг зі сплати митних платежів;
в) суми митних платежів;
г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до  статті 3-1  цього Кодексу;
ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;
д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);
7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;
8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;
9) відомості про документи, передбачені  частиною третьою  статті 335  цього Кодексу;
10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).
Згідно з ч.1 ст. 258 МК України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.
Відповідно до ч.8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до ч.1 ст. 266 МК України Декларант зобов`язаний:
1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;
2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;
3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;
4) у випадках, визначених цим Кодексом та  Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до  розділу X  цього Кодексу;
5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Згідно з ч.1 ст. 297 МК України у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані декларантом (уповноваженою ним особою) або митним органом, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення, крім випадків, якщо відповідно до цього Кодексу товари ввозяться на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами або випускаються у відповідний митний режим за спрощеною декларацією в межах спеціальних спрощень, наданих підприємству, яке отримало авторизацію АЕО-С.
Згідно з ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
Відповідно до ст. 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Статтею 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України (ч.1 ст. 495 Митного кодексу України).
Відповідно до ст. 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у  пункті 3 статті 461  цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у   митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Згідно з ч.1 ст. 522 Митного кодексу України справи про порушення митних правил, передбачені  статтями 468,  469,  частинами першою - п`ятою  статті 470,  статтями 474,  475,  477-480,  частинами першою - п`ятою  статті 481,  статтею 485  цього Кодексу, розглядаються митними органами.
Відповідно до ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії  протоколу про порушення митних правил.
У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний митний орган.
Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження ОСОБА_1 рішення Одеської митниці Держмитслужби про визначенні вагові характеристики товару, на підставі яких було збільшено суму митних платежів.
В апеляційній скарзі апелянт вказує, що ні вона, ні її представник не були присутні при розгляді справи, а тому не могли надати докази своєї невинуватості.
Однак, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,  примірник протоколу про порушення митних правил №0578/50000/22 від 23.02.2022 року, в якому була зазначена інформація про дату та час розгляду зазначеної справи, отримала за довіреністю №8/09/12 ОСОБА_2 (а.с. 5-7, 9) та жодних заяв від ОСОБА_1 або її представника щодо перенесення розгляду справи до митниці не надходило.
Тобто, вірним є висновок суду першої інстанції, що апелянт була належним чином повідомлена про розгляд справи та відповідачем дотримана процедура розгляду справи про порушення митних правил щодо позивача.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на лист компанії «Zhejiang katiou sanitary ware technjlogy co.ltd» (Китай) №120422 від 13.04.2022 року, в якому зазначається, що саме компанією була допущена помилка в ході відвантаження товару відповідно контракту №OL-Z129 від 17.09.2021 року, інвойса №20122021 від 20.12.2021 року на адресу отримувача «ТОВ «Торговий дім «ЛІНДО» (а.с. 72).
Однак, в якості однієї з підстав для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого оформлення до Одеської митниці був наданий інвойс від 12.10.2021 року №12102021 (а.с. 15), а не інвойс від 20.12.2021 року №20122021.
Колегія суддів зазначає, що позивачем до суду першої інстанції було надано неповний контракт, з якого неможливо встановити його дату та номер (а.с. 16-17).
Митним кодексом України  передбачено обов`язок особи - декларанта задекларувати товари за встановленою формою. Для виконання вимог та обов`язків щодо належного декларування  ст. 266 МК України  декларанту надано право перед подачею митної декларації здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеним у товаросупровідних документах, брати проби та зразки.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 перед подачею митної декларації до митниці мала можливість переконатися щодо ваги товару та заявити в митну декларацію достовірні відомості.
Відповідно до позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 23.10.2018 року у справі №760/20661/15-а, диспозиція  статті 485 Митного кодексу України  передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з  УКТ ЗЕД  та його митної вартості; - надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю).
Особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинила порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а тому судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позову.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик