УХВАЛА

04 листопада 2022 року 
м. Київ

справа №939/1127/22
адміністративне провадження № П/990/147/22 

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання незаконними та скасування постанов Верховної Ради України,

ВСТАНОВИВ:
20 вересня 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Бородянського суду Бучанського району Київської області із позовною заявою до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - відповідач), у якій просить визнати незаконними та скасувати постанови Верховної Ради України.
Ухвалою Бородянського суду Бучанського району Київської області від 22 вересня 2022 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання незаконними та скасування постанов Верховної Ради України передано на розгляд Верховного Суду як суду першої інстанції.
01 листопада 2022 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції, засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання незаконними та скасування постанов Верховної Ради України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів у складі: судді-доповідача Єресько Л.О., суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Данилевич Г.А., Мартинюк Н.М.
Позовна заява ОСОБА_1 в частині обґрунтування позовних вимог містить образливі висловлювання, які дискредитують органи державної влади України та їх посадових осіб.
За правилами частини 3 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Відповідно до частини 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
За частиною 2 цієї ж статті суд з урахуванням конкретних обставин справи може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
При цьому наведений в частині 2 статті 45 КАС України перелік не є вичерпним.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).
Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (пункт 9 частини 3 статті 2 КАС України).
Пунктом же 1 частини 5 статті 44 КАС закріплено обов`язок учасників справи виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.
Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.
Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) адміністративного судочинства, а також його завданню.
З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною 3 статті 45 КАС України.
ОСОБА_1 предметом перевірки за її позовом визначила незаконність прийняття Верховною Радою України постанов від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення і ліквідацію районів» та від 17 липня 2020 року № 3650 «Про утворення та ліквідацію районів».
При цьому обґрунтування вимог позивача зводяться лише до образливих тверджень на адресу посадових осіб органу державної влади України, використання яких неприпустиме при оформленні, зокрема, й позовної заяви, а тому розцінюється Верховним Судом як зловживання процесуальними правами.
Обґрунтування позову з використанням наведених висловлювань виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатується як зловживання правом на подання заяви.
Так, цей Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява №67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви №61164/00 і №18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява №46549/06).
Враховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку про допущення ОСОБА_1 зловживання її процесуальними правами, а відтак і наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі частини 3 статті 45 КАС України.
Аналогічної позиції притримується й Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 14 березня 2019 року у справі №9901/34/19 (провадження №11-82заі19).
Керуючись статтею 45, 169, 243, 248, 256, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання незаконними та скасування постанов Верховної Ради України повернути особі, що її подала.
Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

...........................
Л.О. Єресько
Суддя Верховного Суду