Дата документу 07.12.2022 Справа № 334/8097/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 334/8097/21                Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
 
Провадження № 22-ц/807/1878/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

                                                         
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2022 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.
за участі секретаря: Камалової В.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про захист прав споживача та зобов`язання провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про захист прав споживача та зобов`язання провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 26 серпня 2008 року вона уклала кредитний договір з ТОВ "Український промисловий банк" № 242-011/ФКВ-08, за умовами якого отримала у кредит 45000,00 (сорок п`ять тисяч) доларів США зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 12,00% річних строком на 240 місяців (до 21.08.2028р.) з метою придбання нерухомості. За отримані кредитні кошти було придбано нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,99 кв. м, житловою площею 27,89 кв. м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.08.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 4163, витягом з Державного реєстру правочинів № 6420222 від 26.08.2008р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20457124 від 03.10.2008р.
У якості забезпечення виконання вказаного кредитного договору № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. між нею та ТОВ "Український промисловий банк" було укладено іпотечний договір № 242-011/2фквіп-08 від 26.08.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 4165, відповідно до якого в іпотеку було передано вказану квартиру АДРЕСА_1 . 

30.06.2010р. між ПАТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до умов якого було передано (відступлено) від ТОВ "Укрпромбанк" до ПАТ "Дельта Банк" права вимоги, в т.ч. за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. та іпотечним договором № 242-011/Хфквіп-08 від 26 сер-
пня 2008р. 
02.09.2020р. між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" було укладено договір про відступлення права вимоги № 2303/К/1, відповідно до умов якого було відступлено від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" права вимоги, в т.ч. за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 та іпотечним договором № 242-011/Хфквіп-08 від 26.08.2008р. 
В подальшому, у зв`язку з прийняттям 13.04.2021р. Верховною Радою України Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" (№ 1381-IX), яким внесено зміни у розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (№ 1734-VIII від 15.11.2016р.) в частині проведення обов`язкової реструктуризації зобов`язань позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, 24.05.2021р вона звернулась до відповідача з заявою про надання їй всієї наявної інформації про її платежі за кредитним договором, наявність заборгованості станом на 01 січня 2014р., яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням, але не була отримана відповідачем. Тому позивач спрямувала таку ж заяву на електронну пошту відповідача, який 17.06.2021р. надав на неї відповідь, що в нього відсутні запитувані документи, які він у зв`язку з цим витребовує у первісного кредитора.

Оскільки строк для подання заяви про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором визначено у три місяці, вона 13.07.2021р. подала відповідну заяву відповідачу в межах цього строку, направивши рекомендованим листом разом із відповідним переліком документів. Також вказану заяву про проведення реструктуризації від 13.07.2021р. з додатками, окрім способу, передбаченому Законом (надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення), також ще двічі було надіслано на юридичну та фактичну адреси відповідача цінними листами з описом вкладення. У зв`язку з неотриманням відповідачем цінних листів з описом вкладення скановану копію заяви про проведення реструктуризації від 13.07.2021р. з додатками також було направлено представником (адвокатом) позивача на електронну пошту (адресу) відповідача, яка була повідомлена представником відповідача в телефонній розмові, а також по мобільному месенджеру "Вайбер" (це та сама електронна пошта (адреса), на яку раніше направлявся запит від 24.05.2021р., який в свою чергу був розглянутий відповідачем і на який було надано відповідь).
Таким чином, позивачкою було ретельно та в повному обсязі виконано усі вимоги пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону стосовно подання належним чином оформленої заяви про проведення реструктуризації, зазначення в ній відповідної інформації та додання до неї всіх необхідних документів, але в порушення вказаної норми Закону відповідач протягом 60 днів реструктуризацію не провів, ніяких обчислень не здійснив та ніякої інформації про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації на адресу позивача не надіслав. Будь-якої відповіді на вказану заяву про проведення реструктуризації від 13.07.2021р. позивач від відповідача станом на сьогоднішній день не отримував. У такому разі, на думку позивача, відбувається безпідставне зволікання з боку відповідача, та фактично вбачається його відмова у проведенні обов`язкової реструктуризації зобов`язань позивача за кредитним договором, тобто відбувається грубе порушення її прав як споживача фінансових послуг з боку відповідача. 
Тому в позові просила зобов`язати відповідача провести реструктуризацію її зобов`язань за кредитним договором відповідно до п. 7 розділу ІУ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» з обов`язковим врахуванням та застосуванням положень підпункту 10 цього пункту. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2022 року позов задоволено частково. 
Зобов`язано ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. в порядку, передбаченому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». Стягнуто з ТОВ ««ДІДЖИ ФІНАНС» в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. В іншій частині позову відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Діджи Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в матеріалах справи немає жодних доказів, що зобов`язання за даним кредитним договором підлягають обов`язковій реструктуризації, а саме, доказів, що у боржника відсутня станом на 1 січня 2014 року прострочена заборгованість, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості зі сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації. В той же час, в довідці АТ «Дельта Банк» № 5-3423789 від 17.01.2022р. зазначено, що ОСОБА_1 станом на 01.01.2014р. має прострочену заборгованість за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. у розмірі 186,77 дол. США, що за курсом НБУ складало 1492,85 грн. (за тілом кредиту). Тобто наявність вказаної заборгованості у позивача станом на 01.01.2014р. суперечать положенням п. 1 ч. 7 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування», тому зобов`язання за даним кредитним договором не підлягають обов`язковій реструктуризації. 

Апелянт також вказує, що ОСОБА_1 самостійно не зверталась до банку як первісного кредитора із запитом щодо наявності боргу станом на 01.01.2014р., та, не погоджуючись із довідкою, наданою ТОВ «Діджи Фінанс», не ставила питання про витребування відповідних доказів від «Дельта Банк». Між тим, на думку відповідача, у даному випадку саме на позивача покладено обов`язок доведення відсутності заборгованості станом на 01.01.2014р. 

Відповідач вважає, що судом помилково встановлено, що надані боржником довідки, які мають назву «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта» містять в собі необхідну інформацію з відповідних державних реєстрів. Довідка, яку надав боржник, містить лише актуальну інформацію, в той час як необхідно надати «розширену», яка містить інформацію про всі випадки перереєстрації речових прав: інформацію про зміну права власності, інформацію про зміну іншого речового права, інформацію про зміни іпотеки, інформацію про деталізацію. Таким чином, законодавець позбавив боржника можливості створити штучні умови для реструктуризації боргу, оскільки відповідним Законом було передбачено надання розширеної (а не звичайної) інформації з Державного реєстру саме з метою виявлення випадків неправомірного відчуження позичальниками майна, змін об`єкта нерухомого майна.

Окрім того, в порушення п. 4 ч. 7 Розділу IV Закону України «Про споживче креди-
тування» до заяви не долучено довідку про доходи позичальника, майнового поручителя і членів їх сімей за останні 6 місяців або декларації фізичної особи-підприємця за останні 4 квартали; свідоцтво про шлюб або довідку від нотаріуса про неперебування у шлюбі. 

Отже, у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язання за іпотечним кредитом на умовах, визначених Законом № 1381-IX, але суд помилково зазначив, що ТОВ «Діджи Фінанс» в порушення приписів цього Закону реструктуризацію не провів. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що суд правильно виснував: що відповідачем не виконано пп. 16 п. 7 розділу ІУ «Прикінцеві та перехідні положення» щодо строку виконання кредитором обов`язку з надання інформації; приписами Закону № 1381-IX не передбачено обов`язку споживача звертатись до первісного кредитора із відповідним запитом; відповідач не виконав свого обов`язку ані щодо надання інформації на її запит, ані обов`язку розглянути заяву про реструктуризацію. Також судом обґрунтовано не взято в якості доказу надану відповідачем довідку АТ «Дельта Банк», згідно з якою у неї станом на 01.01.2014р. є наявна прострочена заборгованість за тілом кредиту, оскільки в цей час у цьому банку відбувалась ліквідація, а тому саме за підписом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб могла бути надана така довідка, яка наразі підписана неповноважною особою - працівником банку. Крім того, вказана довідка не підтверджена первинними бухгалтерськими документами. Таким чином, в ході розгляду справи судом було ретельно перевірено всі обставини та правомірно встановлено, що відповідач ухилився від вирішення питання щодо реструктуризації її зобов`язань за кредитним договором. За вказаних обставин, просить залишити рішення суду без змін.

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було належним чином повідомлене про судове засідання апеляційного суду 07 грудня 2022 року відповідно до приписів п. 3 ч. 8 статті 128 ЦПК України, оскільки на поштовому конверті направленої судової повістки на його визначену ним самим в апеляційній скарзі адресу працівником пошти було зазначено «адресат відсутній», тому вважається що судова кореспонденція є врученою адресату у день проставляння відповідного запису, а саме – 22.11.2022р. 

В день судового засідання, яке було призначено на 15.20 год. 07 грудня 2022р., відповідачем було надано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою електронного кабінету з використанням власних технічних засобів.
Відповідно до приписів ч. 2 статті 212 ЦПК України, учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. У відповідності з частиною 5 цієї норми, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Між тим, вказана заява відповідача надійшла апеляційному суду безпосередньо в день судового засідання та прямо перед ним, інших заяв (раніше поданих про проведення судового засідання в режимі відеоконференції матеріали справи не містять). Крім того, одночасно надійшло й клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки в нього відсутній інтернет-зв`язок. 

Зважаючи на вказані обставини, колегія протокольною ухвалою відмовила в задоволенні клопотання про розгляд справи у цьому засідання у режимі відеоконференції у зв`язку з порушенням строків самим апелянтом, а також відмовила у відкладенні справи
за цих же умов.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Бєлана С.В., який заперечував проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач відноситься до осіб, які мають право на реструктуризацію зобов`язань за іпотечним кредитом, отриманим у іноземній валюті, за рахунок якого придбано житлове приміщення, яке є єдиним місцем мешкання позивача, а також відповідає критеріям та умовам, визначеним пунктом 7 розділу ІУ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про споживче кредитування». Позивач своєчасно, в межах тримісячного строку, звернулась із заявою до відповідача про реструктуризацію її зобов`язань за договором іпотечного кредиту, але останній, усуваючись від виконання обов`язку зі здійснення реструктуризації, позбавляє позивача відповідного права, гарантованого Законом. 

Колегія повністю погоджується з вказаними висновками суду, оскільки вони базуються на зібраних у справі доказах та відповідають положенням норм матеріального права, правильно застосованих судом у цій справі до спірних правовідносин.

Встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий банк» 26.08.2008р. було укладено кредитний договір № 242- 011/ФКВ-08. За умовами цього договору позивачка отримала кредит в сумі 45000,00 (сорок п`ять тисяч) доларів США зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 12,00% річних строком на 240 місяців (до 21.08.2028р.) з метою придбання нерухомості.
За отримані кредитні кошти позивачкою придбано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 24204880), загальною площею 43,99 кв. м, житловою площею 27,89 кв. м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.08.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 4163, Витягом з Державного реєстру правочинів № 6420222 від 26.08.2008р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20457124 від 03.10.2008р.

У якості забезпечення виконання вказаного кредитного договору № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Український промисловий банк" було укладено іпотечний договір № 242-011/2фквіп-08 від 26.08.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 4165, відповідно до якого в іпотеку було передано вказану квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 24204880), загальною площею 43,99 кв. м, житловою площею 27,89 кв. м.

30.06.2010р. між ПАТ "Дельта Банк" (ЄДРПОУ – 34047020), ТОВ "Український промисловий банк" (ЄДРПОУ – 19357325) в особі ліквідатора, який діяв в т.ч. на підставі Постанови Правління Національного банку України від 21.01.2010р. № 19, та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до умов якого було передано (відступлено) від ТОВ "Укрпромбанк" до ПАТ "Дельта Банк" права вимоги, в т.ч. за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. та іпотечним договором № 242-011/Хфквіп-08 від 26.08.2008р.

02.09.2020р. між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" було укладено до-
говір про відступлення права вимоги № 2303/К/1, відповідно до умов якого було відсту-
плено від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" права вимоги, в т.ч. за кредит-
ним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. та іпотечним договором № 242-011/
Хфквіп-08 від 26.08.2008р. 

13.04.2021р. Верховною Радою України був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" (№ 1381-IX), яким внесено зміни у розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (№ 1734-VIII від 15.11.2016р.) в частині проведення обов`язкової реструктуризації зобов`язань позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті. Вказаний Закон України № 1381-IX від 13.04.2021р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" набрав чинності 23 квітня 2021 року.
Відповідно розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (№ 1734-VI1I від 15.11.2016р.) доповнено пунктом 7, згідно з яким зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. 

Обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуриза-
ції; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду, або об`єкта незавершеного житлового будівництва або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).
Суд з`ясував, що дійсно станом на 23.04.2021р. у позивача наявне непогашене грошове зобов`язання (прострочене грошове зобов`язання та грошове зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором - відповідачем, але чи була наявна прострочена заборгованість за основними зобов`язаннями (тіло кредиту, відсотки) станом на 1 січня 2014 року, строк сплати якої настав, підлягало перевірці. 

Суд встановив такі обставини: у позивача відсутня прострочена заборгованість, яку згідно з договором позивач зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року, виконання зобов`язань за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 43,99 (що не перевищує передбачених для квартири 140 квадратних метрів), а вказане житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позивача і у останнього відсутнє будь-яке інше житлове нерухоме майно. 

Згідно абзацу першого підпункту 16 пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (з урахуванням змін, внесених до нього Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" від 13.04.2021р. №1381-IX), кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати поточному кредитору на його вимогу, а також позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги.

Відповідно до абзацу другого підпункту 16 пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" кредитор, до якого перейшли права кредитодавця внаслідок відступлення права вимоги, зобов`язаний надати позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на його вимогу (не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги) належним чином завірену таким кредитором копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги.
Позивач звернулась до відповідача з запитом від 24.05.2021р. за вих. № 0508, в якому просила відповідача надати їй: 1) всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі, інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р.; 2) належним чином завірену копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги за договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008 р.
Вказаний запит від 24.05.2021р. було надіслано на юридичну адресу відповідача цінним листом з описом вкладення.

Але у зв`язку з неотриманням відповідачем цього цінного листа з описом вкладення, 
скановану копію запиту від 24.05.2021р. також було направлено представником (адвокатом) позивача на електронну пошту (адресу) відповідача, яка була повідомлена представником відповідача в телефонній розмові, а також по мобільному месенджеру "Вайбер".
Листом б/н від 17.06.2021р. відповідач повідомив позивача, що він звернувся до первісного кредитора для отримання інформації про всі здійсненні позивачем платежі з вересня 2008 року по 02.09.2020р., у зв`язку з чим відповідач повідомив позивача про те, що наразі відсутня технічна можливість надати позивачу вичерпну інформацію на поставлені ним питання. 
З цього вбачається, що електронна пошта (адреса), на яку відправлялась сканована копія запиту від 24.05.2021р., в дійсності належить відповідачу і електронна кореспонденція, отримана ним на цю пошту (адресу), береться ним в роботу та підлягає розгляду.
Згідно підпункту 3 пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону «Про споживчий кредит» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім визначених у цьому ж підпункті випадків.

Враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. (договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті) відповідають зазначеним у пункті 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону критеріям та умовам, про що окремо було зазначено вище, відповідно до підпунктів 3, 4 пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" позивачка 13.07.2021р. звернулась до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" із заявою про проведення реструктуризації, в якій повідомила (надала) всю необхідну інформацію та до якої додала необхідні документи. Тобто, позивачкою було у повному обсязі виконано всі вимоги пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону стосовно подання належним чином оформленої заяви про проведення реструктуризації, зазначення в ній відповідної інформації та додання до неї всіх необхідних документів.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів).

Проте, в порушення вказаної норми Закону відповідач протягом 60 днів реструктуризацію не провів, ніяких обчислень не здійснив та ніякої інформації про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації на адресу позивача не надіслав. Заява фактично відповідачем не була розглянута. 

За матеріалами справи встановлено, що відповідачем і в подальшому, аж до звернення позивача до суду, в порушення вищенаведених норм Закону, ніякої запитува-
ної інформації позивачу так і не надано (в т.ч. інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі, інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання), а запит позивача від 24.05.2021р. за вих. № 0508 фактично залишився без відповіді з боку відповідача.

За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що до звернення позивача до суду із цією позовною заявою відповідач не використовував інформацію про нібито наявну прострочену заборгованість позивача за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. станом на 01.01.2014р. в якості підстави для відмови у проведенні обов`язкової реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. 

Натомість, суду до письмових пояснень у цій справі відповідачем було долучено довідку за № 5-3423789 від 17.01.2022р., підписану начальником управління клієнтської підтримки АТ «Дельта Банк» Сичевською Ю., згідно з якою станом на 01.01.2014р. у позивача була наявна прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 186,77 дол. США. Вказана заборгованість, на думку відповідача, вказує на те, що позивач не набула права на реструктуризацію. 

Між тим, оцінюючи вказану довідку, суд першої інстанції вказував, що вона не може бути належним доказом наявності у позивача простроченої заборгованості за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. станом на 01.01.2014р., оскільки оформлена за підписом неповноважної особи.

З цими висновками суду колегія погоджується за такими підставами.

З письмових пояснень відповідача вбачається, що він запросив інформацію про заборгованість позивача за кредитним договором № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р. у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В той же час, довідка № 5-3423789 від 17.01.2022р. була отримана не від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а від АТ «Дельта Банк», яке знаходиться в процесі ліквідації (зверху на довідці зазначено «ЛІКВІДАЦІЯ»).
З цього приводу судом правильно встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015р. № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р. було призначено уповноважену особу Фонду гарантування фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». 
Інформація, розміщена на офіційному сайті Фонду 05.08.2015, свідчить, що з метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 03.08.2015 № 147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до 02.10.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації до 02.10.2015 включно.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.
В подальшому, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 20.02.2017 № 619, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на два роки до 04.10.2019.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 04.04.2019 № 772 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки здійснення ліквідації та повноваження ліквідатора на два роки до 04.10.2020 включно.
Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 24.09.2020 №1724 «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК». Відповідно до зазначеного рішення строк управління майном ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та задоволення вимог його кредиторів подовжено на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.
Також рішенням продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Матвієнку А.А. на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. До теперішнього часу керівництво банком здійснює вказана уповноважена особа.
Відповідно до приписів пункту 1 ч. 2 статті 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Керівники банку звільняю-ться з роботи у зв`язку з ліквідацією банку. 
У відповідності до положень статті 48 вказаного Закону, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, серед іншого, такі повноваження: органів управління банку (п. 1); приймає в управління майно ( п. 2); звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю ( п. 5); передає у встановленому порядку на зберігання документи банку (п. 7). 
Також Фонд відповідно з ч. 5 статті 48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має право здійснювати реструктуризацію заборгованості клієнта банку, що ліквідується, у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду. 
З вказаних положень спеціального Закону вбачається, що на час видачі вказаної довідки № 5-3423789 від 17.01.2022р. повноваження  на її видачу мались лише у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі ліквідатора Матвієнка А.А., оскільки вся документація банку, печатки банку знаходились саме у уповноваженої особи Фонду.
Зважаючи на вказаний аналіз норм спеціального Закону та рішень НБУ і виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо АТ «Дельта Банк», начальник управління клієнтської підтримки АТ «Дельта Банк» Сичевська Ю., якою підписано вказану довідку, не мала повноважень на видачу такої довідки про заборгованість клієнта. Принаймні, відповідачем не було підтверджено, що уповноважена особа на ліквідацію банку Матвієнко А.А. надавав їй такі повноваження як найманому на час ліквідації банку працівнику та у зв`язку з цим передавав печатку «Для довідок».
Крім того, колегія вважає обґрунтованими ствердження позивача, що вказана довідка без первинної бухгалтерської документації щодо платежів позивача з дня отримання кредиту до 01.01.2014р. не доводить розмір заборгованості, зокрема, простроченого тіла, строк сплати якого настав станом на 01.01.2014р.
Самоусунувшись від надання позивачеві на її запит інформації про її платежі у вказаному періоді, відповідач не довів наявність у неї такої заборгованості, яка унеможливлює реструктуризацію її зобов`язань за кредитним договором. 
При цьому, колегія погоджується з тим, що позивач належним чином скористалась своїм право, витребуючи інформацію у нового кредитора в особі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а не у попереднього кредитора, оскільки новий кредитор мав отримати всю документацію про кредитній справі позивача при відступленні права вимоги. Та таке його упущення не створює обов`язку у споживача витребувати інформацію по його кредитному договору у будь-кого, крім нового кредитора. 
Доводами скарги відповідача є також, що ним не було отримано заяву позивача про реструктуризацію, що не може свідчити про його ухилення від обов`язку провести реструктуризацію.
Але і в цій частині колегія погоджується з судом першої інстанції, яким ці обставини ретельно з`ясовано. 
Згідно підпункту 3 пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім визначе-
них у цьому ж підпункті випадків.
Статтею 4 Закону України «Про держану реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань» передбачено, що державна реєстрація базується, зокрема, на таких основних принципах: обов`язкової державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру. 
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 10 цього ж Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними.
Однією з поштових адрес, на яку позивачем направлялись заяви про проведення реструктуризації рекомендованим листом з повідомленням про вручення та цінним листом з описом вкладення, була саме та адреса, яка в Єдиному державному реєстрі зазначена як адреса місцезнаходження відповідача. Ця ж сама адреса зазначена відповідачем наразі в апеляційній скарзі.
При цьому, колегія наголошує на тому, що повернення вказаних поштових відправлень позивачу за зворотною адресою відбулось «за закінченням терміну зберігання», тобто відповідач не реагував на повідомлення суб`єкта поштового зв`язку та/або не з`являвся на поштове відділення для отримання кореспонденції.
Колегія погоджується з тими обставинами, що, коли відповідач не отримав рекомен-дований лист від 24.05.2021р., направлений йому позивачем на юридичну адресу, то позивач спрямувала його на електронну пошту відповідача, та отримала відповідь лише на цей електронний лист про відсутність у відповідача запитуваної інформації, з якої можна було б визначити, чи є у неї прострочена заборгованість станом на 01.01.2014р. 
У матеріалах справи існують докази того, позивач двічі надсилала на юридичну та фактичну адреси відповідача заяви про проведення реструктуризації. Дані листи надсилалися цінними листами з описом вкладення та рекомендованим відправленням. У зв`язку з неотриманням відповідачем рекомендованого листа з повідомленням про вручення, а також цінних листів з описом вкладення, скановану копію заяви про проведення реструктуризації від 13.07.2021р. з додатками також було направлено представником (адвокатом) позивача на електронну пошту (адресу) відповідача, яка була повідомлена представником відповідача в телефонній розмові, а також по мобільному месенджеру "Вайбер" (це та сама електронна пошта (адреса), на яку раніше направлявся запит від 24.05.2021р. та який, в свою чергу, був розглянутий відповідачем із наданням відповіді, хоча й не змістовної).

Отже, враховуючи те, що раніше і перший цінний лист від 24.05.2021р. з описом вкладення, направлений рекомендованим відправленням, повернувся на адресу позивача як такий, що не був отриманий відповідачем за його юридичною адресою, так само й заява від 13.07.2021р., спрямована рекомендованим відправленням повернулась без вручення за не запитом, то, задля подання заяви про реструктуризацію у визначені законом строки, які в такому разі могли сплинути, позивач правомірно використала електронну пошту, у якій відповідач взяв раніше до уваги її попереднє звернення від 24.05.2021р.

Також колегія зважує на те, що відповідач не довів, що не отримував та не ознайомлювався з заявою позивача про реструктуризацію, яка надійшла на його електронну пошту. Колегія одночасно зазначає, що вимоги законодавства щодо направле-
ння попередньо перед цим заяви про реструктуризацію рекомендованим поштовим від-
правленням були дотримані позивачем. 

На думку колегії, у склавшійся в цій справі ситуації, надіслання листа рекомендова-
ною кореспонденцією на дійсну юридичну адресу кредитора є достатнім для того, щоб вважати виконаним позивачем належним чином вимог підпункту 3 пункту 7 розділу ІУ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (№ 1734-VI1I від 15.11.2016р.)

За вказаних обставин, колегія вважає, що з боку відповідача було допущено зловживання, що виражається у невідслідковуванні поштової кореспонденції саме у строк, коли боржниками подаються заяви про реструктуризацію. Тому на захист більш вразливої сторони у спірних правовідносинах, оскільки подання заяви споживачем після спливу визначено законом строку припиняє право на реструктуризацію, колегія вважає необхідним визнати належним подання заяви через електронну пошту, оскільки поштові відправлення відповідачем не отримувались. 
В скарзі міститься також посилання відповідача на те, що підпунктом 4 п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону передбачено надання розширеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а позивачем до своєї заяви про проведення реструктуризації від 13.07.2021р. було додано інформаційні довідки, які містять нібито неповну інформацію, у зв`язку з чим відповідач вважає, що позивачем не дотримано пп. 4 п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, а саме: не надано весь пакет документів, що визначені законом.
Між тим, суд досліджував ці ствердження та поставився до них критично, оскільки надані позивачем інформаційні довідки мають наступну назву - "Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта" та містять в собі всю необхідну інформацію з відповідних державних реєстрів, передбачену діючим законодавством України.
На те, що інформація у них є розширеною, а не тільки актуальною, вказує той факт, що вона розкриває не тільки актуальний стан на дату вилучення цих довідок з Реєстрів, а й усю попередню інформацію щодо певного виду майна, а також надана щодо всіх членів сім`ї позивача. 
Тому надані позивачем «Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта» у вигляді відповідних інформаціях довідок повністю відповідають виду (формі) документа та обсягу відомостей, надання яких передбачено пп. 4 п. 7 розділу ІУ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (№ 1734-VI1I від 15.11.2016р.).

Посилання ж відповідача на те, що позивачем до заяви не долучено довідку про доходи позичальника, майнового поручителя і членів їх сімей за останні шість місяців або декларації ФОП за останні чотири квартали, свідоцтво про шлюб або довідки від нотаріуса про не перебування у шлюбі, колегія також вважає безпідставними.

Так, у пп. 4 п. 7 розділу ІУ «Прикінцеві та перехідні положення» врегульовано, що у заяві про проведення реструктуризації міститься лише посилання на документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї – на вимогу кредитора). Тобто документи про доходи чи склад сім`ї взагалі можуть первісно не надаватись позичальником до заяви про проведення реструктуризації, оскільки обов`зкове їх надання передбачено лише у випадку, коли про це є вимога кредитора. 

Оскільки вимоги кредитора про додаткові документи не було, то позивач і не зобов`язана була долучати їх до заяви про реструктуризацію.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику. 
Зважаючи на все вище викладене, колегія вважає правильними остаточні висновки суду: оскільки норма Закону України "Про споживче кредитування" щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, то позивачем обрано правильний спосіб захисту свого порушеного права, і тому позовні вимоги про покладення обов`язку на відповідача провести реструктуризацію зобов`язання ОСОБА_1 за договором іпотечного кредиту № 242-011/ФКВ-08 від 26.08.2008р., укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ "Український промисловий банк", правонаступником якого на теперішній час є ТОВ "Діджи Фініас", в порядку, передбаченому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті", підлягають задоволенню.

Підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції колегія судів не вбачає, тому відповідно до приписів статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2022 року.

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:         Гончар М.С.

               Подліянова Г.С.