Номер провадження: 22-ц/813/8333/22 
Справа № 523/16399/20
Головуючий у першій інстанції Малиновський О.М.
Доповідач Воронцова Л. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 року                                                                  м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого                 Воронцової Л.П. (суддя-доповідач),
суддів:                  Базіль Л.В.,
                        Полікарпової О.М., 
за участю секретаря: Кузьміч Г.Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Чумаченко Святослав Олександрович на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
       У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року на утримання неповнолітньої дочки — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 3 000 грн. до 10 000 щомісячно. 
       Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019р. (справа №523/15637/18-ц) на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 3000,00грн. до 10000,00 грн., проте не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення повноліття дитиною, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду, рішення суду від 24 червня 2021 року скасовано, призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні за участю сторін на 24.03.2022 на 14.00 годину ( т.1 а.с.222).
       Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року позов  ОСОБА_1 залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання (т.1 а.с. 249).
       Не погоджуючись з судовим рішенням, адвокат Чумаченко С.О. - представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив, що через війну та знаходження позивачки з дитиною за кордоном правова позиція по справі не була нею узгоджена з адвокатом, який не міг самостійно діяти, позивач підтримувала інтерес в розгляді справи, бажала скористатися своїм правом в надані пояснень, 07 вересня 2022 року адвокат не міг брати участь в судовому засіданні, в тому числі, через зайнятість в іншій справі, дата розгляду у якій, була узгоджена раніше. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду від 07 вересня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив
       В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи, адвокат Ніц А.С., який діє від імені ОСОБА_1 , і якому судом було забезпечено участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та за допомогою додатку EasyCon, на відеозв`язок не вийшов, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України. 
        Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.
       Зокрема ч. 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
       Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
       Також пунктом 3 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
       Право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, можливе лише в тому випадку, коли позивач належним чином повідомлений про розгляд справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
        З матеріалів справи вбачаться, що справа перебувала в провадженні суду з жовтня 2020 року. 
       Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 18 січня 2021 року. (т.1 а.с. 89 ).
       Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Збільшено розмір аліментів які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019р. (справа №523/15637/18-ц) на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 3000,00грн. до 10000,00 грн., проте не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення повноліття дитиною, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 134-135)
       22 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що він не приймав участі в розгляді справи у зв`язку з тим, що не отримував судового виклику. При дослідженні нових доказів представлених з його боку, рішення суду може бути іншим. ( т. 1 а.с. 138 - 192)
       Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року заочне рішення суду від 24 червня 2021 року скасовано з призначенням розгляду справи в спрощеному позовному провадженні за участю сторін на 24.03.2022 року. (т. 1 а.с. 222)
       Відповідно до довідки суду 24 березня 2022року розгляд справи відкладено до 27 квітня 2022 року у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України. (т.1 а.с. 225 ).
       Судові засідання, призначені на 27 квітня 2022 року, 30 травня 2022 року були відкладені розглядом у зв`язку з поданими заявами представника позивача адвоката Чумаченка С.О. у зв`язку з неможливістю його явки в судове засідання через воєнні дії. (т.1 а.с. 229-230, 234-235)
       Судове засідання призначене на 28 липня 2022 року було відкладено розглядом на 07.09.2022 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача адвоката Чумаченка С.О., яке обґрунтовано перебуванням позивача з дитиною за кордоном і бажанням останньої брати особисту участь у розгляді справи і наданні пояснень (т.1 а.с. 241 - 242).
       07 вересня 2022 року на електронну адресу суду від адвоката Чумаченко С.О., представника ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що позивачка перебуває за кордоном, бажає приймати участь у справі і надавати пояснення та у зв`язку з тим, що адвокат Чумаченко С.О. немає змоги з`явитися в судове засідання, у зв`язку з зайнятістю у іншій справі. Просив відкласти розгляд справи на іншу дату. (т.1 а.с. 244).
       Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року позов  ОСОБА_1 залишено без розгляду.
       Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду суд вважав, що остання чотири рази поспіль не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, місце і час розгляду справи, заяви про розгляд справи за її відсутність або проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надала, клопотання про відкладення розгляду справи є затягуванням розгляду справи.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він відповідає обставинам даної справи і суд дійшов до нього з дотриманням норм процесуального права. 
       Доводи апелянта, про те, що він належним чином не був повідомлений про розгляд справи є необґрунтованими, оскільки вищезазначені клопотання про відкладення розгляду справи сторони позивача свідчать про обізнаність її представника, а отже і позивача про дати і час судових засідань, що призначалися у даній справі. 
       Відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою суддів України 02 березня 2022 року, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні на день розгляду даної справи.
       На день розгляду даної справи на території Одеської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка в Одеській області є стабільною, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану.
       Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном, та у зв`язку із введенням на території України воєнного стану не має можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.
       Доводи скаржника про те, що у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 за кордоном із-за війни, її адвокат не мав змоги узгодити порядок дій в межах справи, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи міститься ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Чумаченко С.О., відповідно до якого повноваження адвоката не обмежуються. ( т. 1 а.с. 212). Будь-яких доказів щодо обмеження повноважень за договором про надання правничої допомоги адвоката Чумаченка С.О., а саме здійснювати від імені ОСОБА_1 процесуальні дії, матеріали справи не містять. Позивач тричі протягом розгляду справи змінювала представника, це: адвокат Трусов А.С. ( т. 1 а.с. 103), адвокат Чумаченко С.О., який готував апеляційну скаргу на ухвалу суду, і вже в суді апеляційної інстанції - адвокат Ніц А.С., що свідчить про можливість позивача контактувати із своїми представниками та навіть вирішувати питання про участь у справі нових адвокатів, що спростовує доводи скарги про неможливість узгодити з адвокатом правову позицію у даній справі.
       Доводи скарги про те, що представник позивача адвокат Чумаченко С.О. не зміг з`явитися у судове засідання 07.09.2022 року у зв`язку із зайнятістю в іншій справі, дата судового засідання у якій була узгоджена раніше, підлягають відхиленню, оскільки адвокатом Чумаченко С.О. надано на підтвердження заяви про відкладення судового засідання ордер про надання правничої допомоги клієнту, при цьому договір з даною особою не надано, та скріншот з реєстру Судової влади про призначення до судового розгляду цивільної справи за участю вказаної особи у Білгород-Дністровському міськрайонному суді на 07.09.2022 року на 11 годину 20 хвилин.        При цьому доказів участі адвоката Чумаченка С.О. у зазначеному судовому засіданні ним не надано, як і доказів на підтвердження призначення до розгляду вказаної справи раніше, ніж даної справи. 
       Судом першої інстанції надано належну оцінку поведінці позивача, вжито усіх необхідних заходів для надання позивачу достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи. Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції діяв у межах своїх повноважень та у визначений процесуальним законом спосіб.
       Враховуючи, що справа тривалий час (два роки) перебувала на розгляді в суді першої інстанції, розгляд справи неодноразово відкладався, позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, чотири рази поспіль ні вон, ні її адвокати не з`явилися в судове засідання, не скористалися правом подати заяву про розгляд справи за їх відсутності або клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.
       З приводу доводів апелянта щодо поважності неявки в судове засідання позивача та його представника, колегія суддів вважає за необхідним зазначити наступне. 
       Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
       Системний аналіз вищезазначених положень норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.
       Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.
       Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.
       Отже, якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
       Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 07 серпня 2020 року у справі №405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі №658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі №675/1714/19).
       Таким чином повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №465/205/17.
       Частиною 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
       Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» № 11681/85).
       У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. 
       З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
       Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.
       Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
       Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст.55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
       Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.
       Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц.
       З матеріалів справи вбачаться, що справа при нескладності предмету спору і правовідносинах перебувала у провадженні суду два роки, позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про місце, дату і час розгляду справи та обізнаними про можливість заявляти клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, про що судом було неодноразово їм роз`яснено в листах від 05.05.22, 03.06.22, 05.08.2022 року, такого клопотання до суду не надали, як не надали і заяви про розгляд справи у їх відсутність. (т. 1 а.с. 233, 240, 243) 
       Саме позивач має бути у першу чергу зацікавлений у розгляді його позовних вимог у розумний строк.
       Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість ухвали не впливають, тому колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.
       Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
       Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Чумаченко Святослав Олександрович  залишити без задоволення.
       Ухвалу  Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повне судове рішення складено 16 листопада 2022 року.
       Головуючий                        ‘         Л.П.Воронцова
       Судді :                                         Л.В. Базіль 
                                                О.М. Полікарпова