ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року	Львів	Справа № 380/18455/21 пров. № А/857/6304/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року, головуючий суддя – Коморний О.І., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
                                                     В С Т А Н О В И В:
В жовтні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Сокільницької сільської ради під час перевірки та розгляду звернення позивача від 14.06.2021 року, яка полягає в невиконанні законного зобов`язання згідно ст.19 Закону України «Про звернення громадян» - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу. Результатом такої бездіяльності стало обмеження моїх законних заявлених у зверненні від 14.06.2021 року прав гарантованих ст.18 Закону України «Про звернення громадян», а саме: права особисто викласти аргументи по суті звернення, бути присутнім при розгляді мого звернення та брати участь в перевірці скарги; зобов`язати відповідача повторно провести перевірку та розгляд звернення позивача від 14.06.2021 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» з урахуванням необхідності виконання законного зобов`язання передбаченого ст.19 Закону України «Про звернення громадян» - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу та надати обґрунтовану відповідь за результатами повторного розгляду.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що заявлені законні права під час перевірки та розгляду скарги були обмежені, та протиправно відсторонено позивача від участі в перевірці та розгляді звернення, в чому вбачав протиправну бездіяльність відповідача. Вважав, що такий розгляд звернення не можна вважати об`єктивним адже відповідач позбавив позивача можливості надавати доводи та аргументи в обґрунтування скарги.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Сокільницької сільської ради щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 14.06.2021 року; зобов`язано Сокільницьку сільську раду повторно провести перевірку та розгляд звернення ОСОБА_1 від 14.06.2021 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» з урахуванням ст.19 Закону України «Про звернення громадян».
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Сокільницька сільська рада Львівського району Львівської області оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Сокільницька сільська рада не є органом уповноваженим проводити службову перевірку (чи розслідування) щодо діяльності Львівської обласної державної адміністрації. Зазначає, що до Сокільницької сільської ради позивач з таким зверненням не звертався, відповідно, прохання про розгляд такого в його присутності не заявляв. Відтак, Сокільницькою сільською радою листом від 06.07.2021 року вих.№1506 надано відповідь щодо стихійного сміттєзвалища, яке розташоване за адресою: Львівська область, Львівський район, с.Сокільники, автошлях Т1416, про яке йдеться в зверненні позивача від 14.06.2021 року. Відповідь скеровано до директора департаменту паливно-енергетичного комплексу, енергоефективності та житлово-комунального господарства Львівської ОДА та ОСОБА_1 . Вважає, що розгляд звернення без участі безпосередньо самого заявника, на що, як на порушення вказує позивач, є таким, що жодним чином не порушило його прав.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 14.06.2021 року звернувся до прем`єр міністра України, із скаргою на Львівську ОДА щодо ухилення від реалізації повноважень передбачених статтею 20 Закону України «Про відходи», а також не вживає заходів щодо виконання вимог статті 12 Закону України «Про відходи».
У вказаній скарзі заявив право бути присутнім під час розгляду та право особисто викласти аргументи посадовій особі чи органу який буде проводити перевірку, прийняти участь в перевірці звернення.
Звернення позивача скероване до Львівської ОДА та згідно листа №ЗВГ-ВИХ-1443/0/21 від 09.07.2021 року зазначене звернення скероване для розгляду за належністю до Сокільницької сільської ради.
Відповідь на зазначене звернення надано Сокільницькою сільською радою 06.07.2021 року за №1506. У змісті вказаної відповіді зазначено про розгляд питань щодо стихійних сміттєзвалищ на території с. Сокільники.
Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дій щодо неналежного розгляду скарги, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив вимоги Закону України «Про звернення громадян», а саме практичного забезпечення гарантованого ст. 18 Закону №393/96-ВР права позивача особисто викласти аргументи особі, яка перевіряла його скаргу, чим допустив протиправну бездіяльність.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Конституція України встановлює, що усі громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглядати звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від    02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР), який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Так, відповідно до статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Вимоги до звернення визначені статтею 5 Закону № 393/96-ВР, відповідно до положень якої у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.
Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 Закону № 393/96-ВР, згідно із якою звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
При цьому, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями (стаття 7 Закону № 393/96-ВР).
Стаття 18 Закону  № 393/96-ВР передбачає, що  особа, яка звернулася із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право    особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.
При цьому, зазначені права, відповідно до статті 19 Закону  № 393/96-ВР, забезпечуються обов`язком органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.
Як видно з п. 4 звернення ОСОБА_1 від 14.06.2021 року, останній просив надати можливість особисто викласти аргументи особі, що буде перевіряти звернення та взяти безпосередню участь у перевірці звернення з метою захисту його законних прав та інтересів.
Норма статті 19 Закону України «Про звернення громадян» зобов`язує органи державної влади на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.
Матеріалами справи підтверджується, що за результатами розгляду звернення позивача Сокільницькою сільською радою 06.07.2021 року за №1506 надано відповідь, у якій зазначено про розгляд питань щодо стихійних сміттєзвалищ на території с. Сокільники.
Таким чином, відповідачем проігноровано норми статті 19 Закону України «Про звернення громадян» які зобов`язують органи державної влади на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.
Аналізуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що протиправність дій відповідача щодо вирішення вимоги заяви ОСОБА_1 стосовно його права особисто викласти аргументи особі, яка перевіряла його заяву, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі №380/18455/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький