ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року 
м. Київ

справа №809/452/18
касаційне провадження № К/9901/69745/18  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Юрченко В.П.,  Хохуляка В.В., 

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАСОЩІ" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 (колегія суддів: головуючий суддя - Кухтея Р.В., суддів: Носа С.П., Сеника Р.П.) у справі №809/412/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАСОЩІ" (далі у тексті - ТОВ «ЛАСОЩІ», Товариство) до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі у тексті - ГУ ДФС в Івано-Франківській області, у Управління) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ТОВ «Ласощі» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 28.02.2018 №0001081409.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у справі №  К/9901/13220/18 (№809/1079/17), провадження в якій відкрито ухвалою Верховного Суду від 12.02.2018.         

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 скасовано ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 про зупинення провадження по справі по справі №  809/452/18, а справу направлено для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу про зупинення провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що о суд першої інстанції не навів жодних обставин, які є предметом розгляду в іншій справі і які безпосередньо впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиційне  значення для даної справи і без встановлення яких неможливо вирішити справу, тобто порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зупинення провадження у справі.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій  просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 та залишити в силі ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 про зупинення провадження по справі по справі №  809/452/18.

В обґрунтування своїх вимог Товариство посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, вважає рішення прийнято без надання вірної правової оцінки обставинам справи, а саме  рішення Верховного Суду у справі № 809/1079/18 має преюдиційне значення для вирішення даної адміністративної справи, а в провадженні Верховного Суд перебуває провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зупинення провадження у даній праві.

Податковий орган подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначає про обґрунтованість оскаржуваної постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 та безпідставність доводів касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 18.01.2019 відкрито касаційне провадження у справі.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 03.10.2022 призначив справу до касаційного розгляду у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 04.10.2022.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Юрченко В.П.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та, враховуючи межі касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить із таких міркувань.

Норми статті 236 КАС України, яка врегульовує питання зупинення провадження у справі, розмежовують підстави, за яких суд має право зупинити провадження у справі, а також, із настанням яких суд зобов`язаний вчинити таку процесуальну дію.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Водночас у частині другій статті 236 КАС України визначено перелік підстав, за яких суд має право зупинити провадження у справі.

Зокрема, пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України передбачено, що суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Кодекс адміністративного судочинства України не містить визначення «подібні правовідносини». Що саме необхідно розуміти під цим поняттям роз`яснено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 13.02.2019 в справі №802/3999/15-а. Так, «подібність правовідносин» означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Так, суд першої інстанції зупинив провадження у справі №809/452/18 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №809/1079/17 беручи до уваги ту обставину, що формування Верховним Судом відповідних правових позицій у справі №809/1079/17 може вплинути на наслідки розгляду справи №809/452/18.

Аналіз норм пункту 5 частини другої статті 236 КАС України свідчить про те, що суд має право зупинити провадження у справі з підстави перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку саме палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відтак, можливість зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України пов`язана не з будь-якими подібними справами (навіть, якщо такі й дійсно подібні), а обумовлюється їхнім обов`язковим розглядом у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Це виключає необґрунтоване зупинення судами провадження у справах, виходячи лише із однієї наявності на розгляді у Верховному Суді подібної справи, яких може бути безліч.

Відповідні висновки були зроблені Верховним Судом неодноразово, зокрема, у постановах від 20 травня 2021 року в справі №580/1802/20, від 28 травня 2021 року в справі №640/25049/19, від 30 червня 2021 року в справі №640/23593/19, від 29 липня 2021 року в справі №640/22535/19, від 12 серпня 2021 року в справі №640/23334/19, від 19 серпня 2021 року в справі №640/24675/19, від 30 серпня 2021 року в справі №640/25355/19, від 09 вересня 2021 року в справі №640/25418/19 та від 09 лютого 2022 року в справі №640/684/20.

Зупиняючи провадження у цій справі на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України, Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що справа №809/1079/17 не переглядається у Верховному Суді палатою, об`єднаною палатою, а також Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, суд першої інстанції зупинив провадження у справі №809/452/18 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №809/1079/17 з неправильним застосуванням пункту 5 частини другої статті 236 КАС України.

Також необхідно зазначити, що метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Колегія суддів під час розгляду цієї справи враховує, що положеннями статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України розмежовано підстави, за яких суд має право зупинити провадження, а також, з настанням яких, суд зобов`язаний вчинити дану процесуальну дію.

Верховний Суд зазначає, що зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Залежно від характеру підстав розрізняють два види зупинення провадження в справі: обов`язкове і факультативне. Обов`язкове зупинення провадження в справі передбачене тоді, коли в силу прямої вказівки закону суд зобов`язаний зупинити провадження незалежно від свого розсуду і від розсуду осіб, які беруть участь у справі. Обов`язковими є підстави, передбачені нормами частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.

З аналізу наведених вище норм права вбачається, що за наявності іншої пов`язаної справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, суд за відсутності об`єктивної неможливості розгляду судової справи зобов`язаний зупинити провадження у своїй справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Викладене узгоджується з висновками щодо застосовування норм права, викладеними у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 460/3316/20.

Водночас, викладені стороною позивача мотиви на обґрунтування вимог про зупинення провадження у справі, що розглядається, у зв`язку із розглядом іншої справи № 809/1079/17 не підтверджували наявності вмотивованого зв`язку між предметом судового розгляду цієї справи та предметом доказування у справі, на яку посилався заявник.

Враховуючи викладені вище у цій постанові висновки Верховного Суду, колегія суддів підкреслює, що результат розгляду справи № 809/1079/17 не може зумовлювати автоматичного скасування рішень податкового органу, про які зазначається у позовній заяві.

Тому відсутні підстави вважати, що у даному конкретному випадку обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, до вирішення справи №809/1079/17, оскільки між предметом доказування у зазначеній справі та предметом судового розгляду у справі, що розглядається, відсутній вмотивований зв`язок, а зібрані судами попередніх інстанцій докази дозволяли встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зважаючи на це, колегія суддів відхиляє доводи касаційної інстанції про порушення апеляційним судом норм процесуального права при вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.

Невиправдане зупинення судом провадження у справі є неприпустимим, не відповідає завданню адміністративного судочинства і тягне за собою порушення установлених строків розгляду справи.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правильно зробив висновки, що суд першої інстанції не навів жодних обставин, які є предметом розгляду в іншій справі і які безпосередньо впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиційне значення для даної справи і без встановлення яких неможливо вирішити справу, тобто порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зупинення провадження у справі. 

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені судом апеляційної інстанції, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 341 КАС України, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому правових підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Згідно із частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАСОЩІ" залишити без задоволення.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева В.П. Юрченко   В.В. Хохуляк