Справа № 369/5161/22                                                                              Суддя в суді першої інст. - Омельченко М.М.
Провадження № 33/824/2391/2022                                                      Суддя-доповідач - Полосенко В.С.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
24 жовтня 2022 року                                                                                              м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.
за участі:
захисника - Головченка А.О.  
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 05 серпня 2022 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-
 
В С Т А Н О В И В: 
            Відповідно до постанови судді, 13.06.2022 року о 22.20 водій  ОСОБА_1  керував автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_1 , по вул. Гагаріна - вул. Садова в с. Крюківщина Бучанського району Київської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено із застосуванням технічної фіксації в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за допомогою приладу «Alcotest 6820», за результатами огляду в повітрі, видихнутому водієм ОСОБА_1 , зафіксовано 1,05 проміле етилового спирту. Своїми діями ОСОБА_1  порушив вимоги п.2.9а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
            Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 05 серпня 2022 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 та його захисник подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що обставини правопорушення викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не конкретно та без належного формулювання складу адміністративного правопорушення, зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.9. ПДР України, проте не зазначено, який саме підпункт, при цьому суд першої інстанції у постанові самостійно встановив підпункт, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 .
Захисник звертає на увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та наявний в матеріалах справи відеозапис, не містить даних щодо ознайомлення ОСОБА_1 з його правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та КУпАП.
Також захисник стверджує, що ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення  ОСОБА_1  вимог п. 2.9. ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в  матеріалах провадження доказами, а саме:
            - даними протоколу про адміністративне правопорушення від 13.06.2022 року серії ААБ № 100789 (а.с. 1), який у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; при цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 ;
            - роздрукованим протоколом приладу DragerAlcotest 6820 від 13.06.2022 з резальтом 1, 05 промілле,  який містить  підпис ОСОБА_1 (а.с. 4);
            - актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що ОСОБА_1 згоден з результатами проведеного огляду (а.с. 2);
            - відеозаписом нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.06.2022 року серії ААБ № 100789 (а.с. 3).
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність  винуватості ОСОБА_1  у порушенні ним вимог п. 2.9. а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Всупереч доводам апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП, містить короткий виклад встановлених фактичних обставин та формулювання складу адміністративного правопорушення. При цьому, з протоколу слідує, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується  особистим підписом ОСОБА_1 .
Наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази в сукупності вказують на те, що саме  водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_1 , при цьому, докази які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надані.
            Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1   адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
           Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
 Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  залишити без задоволення,  а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 05 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.   
 
Суддя                                                                                                      В.С. Полосенко