Справа № 450/5529/21                        Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. 
Провадження № 33/811/1030/22                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2022 року, 
встановив:

       цією постановою, закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , 8 грудня 2021 року, о 05 год. 10 хв. на 10 км + 490 м автодороги М-11 «Львів Шегині», керуючи транспортним засобом марки «МАН» номерний знак НОМЕР_1 з проблисковими маяками оранжевого кольору, виконуючи роботи на дорозі з двостороннім рухом, що має щонайменше по одній смузі для руху в кожному напрямку, не забезпечив безпеку дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги пунктів 3.6, 11.4 ПДР України, та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.
Вважає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи в частині визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та порушення вимог п. 3.6,11.4 ПДР України, прийнятою на підставі неповного дослідження обставин справи та з грубим порушенням законодавства України.
Повідомляє, що працює водієм автотранспортних засобів в ТОВ «АВАКС ПРОФ», протягом зимового періоду виконував роботи з експлуатаційного утримання автодороги М-11 Львів-Шегині, 8 грудня 2021 року виконував свої посадові обов`язки з очищенні дороги від снігу.
Наголошує, що ним не було допущено виїзду на смугу зустрічного руху, а його автомобіль знаходився між двома суцільними смугами руху, у зв`язку із виконанням посадових обов`язків, для виконання яких дозволяється відступати від вимог пункту 11.4 ПДР України, та він повідомляв світловими сигналами про це учасників дорожнього руху.
Окрім того, він зазначає, що сигналив водієві «Рено Мастер» шляхом ввімкнення фар дальнього світла та поворотом праворуч, на момент зіткнення рухався із швидкістю 20 км/год.
В постанові суду першої інстанції не зазначено нічого, щодо швидкості руху «Рено Мастер», а також те, що водій неправильно оцінив обстановку, перетнув суцільну смугу та допустив зіткнення з його автомобілем.
7 вересня 2022 року ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, подавав клопотання про відкладення розгляду справи.
22 вересня 2022 року ОСОБА_1 та його захисник Гнат Н.А. подали клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 23 вересня 2022 року, у зв`язку із перебуванням адвоката на самоізоляції.
11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та його захисник Гнат Н.А. подали клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 12 жовтня 2022 року, у зв`язку із небезпекою для життя через бойові дії на території України.
19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та його захисник Гнат Н.А. подали клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 19 жовтня 2022 року.
9 листопада 2022 року ОСОБА_1 та його захисник Гнат Н.А. подали клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 9 листопада 2022 року до моменту проведення експертизи у справі №450/5528/21.
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Судові засідання по даній адміністративній справі призначені на 7 вересня 2022 року, 23 вересня 2022 року, 12 жовтня 2022 року 19 жовтня 2022 року були відкладені.
Клопотання ОСОБА_1 та його захисника Гнат Н.А. про необхідність відкладення розгляду справи до завершення експертизи в справі №450/5528/21 не береться до уваги апеляційного суду. Встановлено, що у даному провадженні експертиза не призначалася.
Тому, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання учасників процесу, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 124 КУпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до п.3.6 ПДР України, увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору на транспортних засобах з розпізнавальним знаком «Діти», на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби під час виконання роботи на дорозі, на великогабаритних та великовагових транспортних засобах, на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, не дає їм переваги в русі, а служить для привернення уваги та попередження про небезпеку. При цьому водіям транспортних засобів дорожньо-експлуатаційної служби під час виконання роботи на дорозі дозволяється відступати від вимог дорожніх знаків (окрім знаків пріоритету та знаків 3.21, 3.21, 3.22, 3.23), дорожньої розмітки, а також пунктів 11.2, 11.5, 11.6, 11.7, 11.8, 11.9, 11.10, 11.12, 11.13, підпунктів «б», «в», «ґ» пункту 26.2 ПДР України, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Пунктом 11.4 ПДР України передбачено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №259027 від 10 грудня 2021 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 рухався на снігоприбиральному автомобілі «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 , із увімкнути проблисковими маячками оранжевого кольору, виконуючи роботу на дорозі із двохстороннім рухом, що має по дві смуги руху в кожному напрямку, не забезпечив безпеки дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками;
-інформацією з схем місця ДТП ( а.с. 3, 28, 29), де зображено розташування транспортних засобів;
-письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 5, 25), з яких вбачається, що його автомобіль прибирав сніг, рухався зі швидкість 20 км./год., на автомобілі були включені проблискові маячки жовтого кольору та габарити, в момент ДТП його транспортний засіб перебував частково на крайні ліві смузі та між двома суцільними смугами руху;
-письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 6, 27), відповідно до яких, він зазначав, що рухався зі швидкість 50 км./год., в темну пору доби, дорожнє полотно було засніжене, рухався в крайні ліві смузі руху, на автодорозі де є дві полоси руху в попутному напрямку, намагався зайняти крайнє ліве положення для здійснення повороту ліворуч, проте перед ним виникла небезпека у вигляді снігоприбиральної машини, намагався уникнути ДТП, повернув кермо праворуч, загальмувати не встиг;
-фото-таблицями (а.с. 8-11,13-20,30-31), на яких зображена дорожня розмітка, стан дороги та розташування транспортних засобів;
-інформацією з посадової інструкції водія транспортного засобу (а.с. 12-14), у якій зазначено, що водій транспортного засобу керується ПДР України.
       Аргументи апелянта, що ним не було допущено виїзду на смугу зустрічного руху, а його автомобіль знаходився між двома суцільними смугами руху, у зв`язку із виконанням посадових обов`язків, для виконання яких дозволяється відступати від вимог пункту 11.4 ПДР України, не беруться до уваги апеляційного суду.
       Відповідно до п. 3.6 ПДР України, водіям транспортних засобів дорожньо-експлуатаційної служби під час виконання роботи на дорозі дозволяється відступати від вимог дорожніх знаків (окрім знаків пріоритету та знаків 3.21, 3.21, 3.22, 3.23), дорожньої розмітки, а також пунктів 11.2, 11.5, 11.6, 11.7, 11.8, 11.9, 11.10, 11.12, 11.13, підпунктів «б», «в», «ґ» пункту 26.2 цих Правил за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
       У зв`язку із вище зазначеним, ОСОБА_1 не було дозволено відступати від вимог п. 11.4 ПДР України, а саме виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
       Твердження апелянта, що він сигналив водієві «Рено Мастер» шляхом ввімкнення фар дальнього світла та поворотом праворуч, на момент зіткнення рухався із швидкістю 20 км/год., не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки зазначені дії не спростовують його вини у вчиненні ДТП, окрім того жодних інших маневрів для уникнення ДТП водій ОСОБА_1 не вчинив. 
       Покликання апелянта, що в постанові суду першої інстанції нічого не зазначено, щодо швидкості руху «Рено Мастер», а також те, що водій неправильно оцінив обстановку, перетнув суцільну смугу, не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки зазначені питання не ставилися в суді першої інстанції особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:

постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2022 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                   Партика І.В.