Постанова
Іменем України
 
06 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 520/2358/19
провадження № 61-9434св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозова Ольга Станіславівна, 
третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року у складі судді Калініченко Л. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., 
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «Дніпрофінансгруп»), Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової О. С., третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І. В., про визнання договору купівлі-продажу майнових прав та договору про відступлення прав за договором іпотеки недійсними, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Позов мотивований тим, що 09 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю  «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір                                           № 455-013/ФКВІП-08 на забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 455-013/ФКВІП-08
За умовами іпотечного договору ОСОБА_1 передала  ТОВ «Український промисловий банк» в іпотеку земельну ділянку, площею 0,0634 га, та будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .  
30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк»,  АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладений договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь  АТ «Дельта Банк». Відповідно до даного договору право вимоги за кредитним договором № 455-013/ФКВІП-08 від 09 липня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» відступило  ПАТ «Дельта Банк».
25 вересня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір № 767/К купівлі-продажу майнових прав, на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» передало ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» право вимоги за іпотечним договором № 455-013/ФКВІП-08 від 09 липня 2008 року.
02 жовтня 2018 року позивач отримала від ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості за вих. № 10927/3 від 27 вересня 2018 року. 
На думку позивача, договір про відступлення прав за договором іпотеки, укладений 25 вересня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суперечить положенням статті 1078 ЦК України та відповідно до статті 228 ЦК України є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок. 
06 грудня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозовою О. С. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44457571, на підставі чого за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (номер запису 29303498 від 30 листопада 2018 року).
22 грудня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозовою О. С. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44801751, на підставі чого за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,0634 кв. м, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110136900:38:002:0051 (номер запису 29625306 від 04 грудня 2018 року).
Державний реєстратор не мав права перереєстровувати право власності на будинок за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» згідно статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону.
Крім того, державний реєстратор не мав права реєструвати право власності за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», не перевіривши наявність іншого житла у позивача або наявності згоди позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки. 
ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не здійснювалась оцінка нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.
З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив:
визнати недійсним договір № 767/К купівлі-продажу майнових прав від 25 вересня 2018 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», в частині передачі боргу за кредитним договором №455-013/ФКВІП-08 від 09 липня 2008 року;
визнати недійсним договір № б/н про відступлення прав за договором іпотеки від 25 вересня 2018, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», в частині відступлення прав вимоги за іпотечним договором № 455-013/ZФКВІП-08 від 09 липня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В., зареєстрований в реєстрі за № 986;
скасувати рішення, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозовою О. С., номер запису про право власності 29303498 від 30 листопада 2018 року, щодо житлового будинку АДРЕСА_3 ;
скасувати рішення, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозовою О. С., номер запису про право власності 29625306 від 04 грудня 2018 року, щодо земельної ділянки, кадастровий номер 5110136900:38:002:0051, площею 0, 0634 га.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Дніпрофінансгруп», Державного реєстратора Комунального Підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової О. С., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І. В., про визнання договору купівлі-продажу майнових прав та договору про відступлення прав за договором іпотеки недійсними, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» договір за своєю юридичною природою є цесією (уступка права вимоги), на який поширюється положення про договір купівлі-продажу та застосовуються положення про відступлення права вимоги. Таким чином, відповідач ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» міг бути стороною такого правочину. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» включено до реєстру, як фінансова компанія, зареєстрована 28 липня 2016 року та має ліцензії. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» повідомляло належним чином ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобов`язанні. Іпотекодержатель ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у належний спосіб здійснив звернення стягнення на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, доводи позивача стосовно того, що державний реєстратор не мав права на проведення спірної державної реєстрації, оскільки спірне майно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставними та необґрунтованими.  
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оспорюваний позивачем правочин за своєю правовою природою є комбінованим договором, оскільки його предметом є як передача права грошової вимоги, так і право вимоги за договорами забезпечення (іпотеки, застави), тоді як договір факторингу, відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України) передбачає передання однією стороною виключно грошових коштів у розпорядження іншої, за плату із зобов`язанням відступу прав грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що укладений між відповідачами договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами не може бути віднесений до договору факторингу. Державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем відбулась по закінченню тридцятиденного строку (більш ніж через два місяці) з моменту отримання боржником відповідної вимоги. При цьому, направлення позивачем 24 листопада 2018 року відповіді на вимогу відповідача від 27 вересня 2019 року підтверджує обізнаність позивача зі змістом вимоги та намірами відповідача. Докази повного чи часткового погашення або інші докази щодо процедури погашення заборгованості в матеріалах справи відсутні та позивачем до суду не подавались.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У червні 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, направити цивільну справу № 520/2358/19 на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було враховано правові позиції, викладені у постановах  Верховного Суду. При вирішенні спору, не дослідивши умови оспорюваного договору, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції, не надали оцінки тій обставині, що розмір грошової вимоги, яка була відступлена за спірним договором шляхом купівлі-продажу перевищував ціну її відступлення та не перевірили пояснення позивача, що за оспорюваним договором новий кредитор фактично набув право одержати прибуток у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і ціною такої вимоги, встановленої договором. Крім того, не проаналізувавши всі умови договору та обставини справи, суди не встановили мети укладення цього договору з урахуванням тієї обставини, що оспорюваний договір укладено на стадії ліквідації банку відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При ухваленні оскаржуваної постанови ОСОБА_1 присутня не була, про дату та час судового засідання не сповіщалася.
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.
У вересні 2021 року матеріали цивільної справи № 520/2358/19 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного суду від 16 травня 2022 року касаційне провадження у справі № 520/2358/19 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).
Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року поновлено касаційне провадження у справі № 520/2358/19; відзив ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», який підписаний  представником Подорожнім Андрієм Сергійовичем, залишено без розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 15 вересня 2021 року вказано, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у справі № 820/3183/16, у справі № 813/6426/14, у справі № 813/6284/14, у справі № 814/2645/15, у справі № 813/6423/14, у справі № 910/5702/17, у справі № 175/4348/17, від 01 березня 2018 року у справі № 910/9259/17, від 15 лютого 2018 року у справі № 910/5702/17, та у постанові Верховного Суду України від 17 січня 2017 року у справі № 6-2776цс16 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України). 
Позиція Верховного Суду
Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (стаття 211 ЦПК України).
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина перша статті 223 ЦПК України).
Про відкладення розгляду справи постановляється ухвала (частина шоста статті 223 ЦПК України).
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. 
Згідно частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У справі, що переглядається:
ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року справу призначено до розгляду на 06 серпня 2020 року о 10:40 год з викликом учасників справи (т. 3 арк. спр. 87);
в подальшому розгляд справи відкладався на 08 жовтня 2020 року, на 12  листопада 2020 року;
з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи 12 листопада 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 3 арк. спр. 160);
згідно довідки Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року слухання справи відкладено на 17 грудня 2020 року (т. 3 арк. спр. 168);
відомості про те, що ОСОБА_1 була повідомлені про розгляд справи 17 грудня 2020 року в матеріалах справи відсутні;
згідно довідки Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року у зв`язку з неявкою сторін справа розглянута за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу 17 грудня 2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (т. 3 арк. спр. 169);
22 грудня 2020 року Одеським апеляційним судом прийнята постанова у цій справі (т. 3 арк. спр. 170-174).
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою. 
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята без додержання норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року скасувати.
Справу № 520/2358/19 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована постанова Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                              І. О. Дундар
Н. О. Антоненко
М. М. Русинчук