ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" листопада 2022 р.                                 Справа№ 910/18544/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Остапенка О.М.
суддів:            Гарник Л.Л. 
          Полякова Б.М. 
 
за участю секретаря судового засідання: Кочурової Т.О.

у присутності представників сторін:
від ТОВ "Завод Київкомбікорм": Борух В.А. - ордер АА №1108973 від 29.11.22
від ПрАТ "АК "Київводоканал": Плясун О.І. - довіреність №119 від 10.01.2022 
від ТОВ "Глобинський переробний завод": Сегал Є.А. - дов. №30 від 14.06.21 
від ТОВ "Агроспектр Україна": Олійник А.О. - довіреність б/н від 15.08.2022 
від ТОВ "ГП "Промсервіс": Борисенко Д.В. - довіреність б/н від 28.01.2021
від ТОВ "Трау нутришин Україна": Сидоренко В.А. - ордер АА №1078262 від 02.02.2021 
від ТОВ "Київські енергетичні послуги": Цуперяк І.В. згідно довіреності (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)
від ТОВ "ФК "Вінстар": Южда С.М. - ордер КВ №431274 від 15.12.2021

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року
у справі          №910/18544/21 (суддя Івченко А.М.) 
за заявою          Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ",                                 правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю                                "Фінансова компанія "Вінстар"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм"
про                    банкрутство
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21, зокрема, визнано кредиторами по відношенню до боржника:
- ТОВ "Буддевелопмент Київ" на суму 163 859 153,20 грн., з яких: 81240,00 грн. - перша черга; 156 668 950,30 грн. - четверта черга; 7 108 962,90 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Агроспектр Україна" на суму 583 433,11 грн., з яких: 9 502,00 грн. - перша черга; 567 911,13 грн. - четверта черга; 6 019,98 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Трау нутришин Україна" на суму 53 966 306,91 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 48 153 519,06 грн. - четверта черга; 5 808 247,85 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Шампар" на суму 350 936,59 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 331 264,49 грн. - четверта черга; 15 132,10 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Балкорм" на суму 563 184,80 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 534 270,10 грн. - четверта черга; 24 374,70 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Ветфосінвест" на суму 944 215,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 939 675,00 грн. - четверта черга;
- ТОВ "Фітокорм" на суму 363 315,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 358 775,00 грн. - четверта черга;
- Фермерське господарство "Агріатік" на суму 163 243,28 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 154 336,67 грн. - четверта черга; 4 366,61 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Ветсинтез-Трейд" на суму 183 949,11 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 171 923,61 грн. - четверта черга; 7 485,50 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Велес Агротрейд" на суму 3 607 282,34 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 3 602 742,34 грн. - четверта черга;
- ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" на суму 357 315,52 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 343 071,80 грн. - четверта черга; 9 703,72 грн. - шоста черга;
- ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" на суму 438 006,27 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 422 185,29 грн. - четверта черга; 11 280,98 грн. - шоста черга;
- ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" на суму 14 124,34 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 9 584,34 грн. - четверта черга;
- ТОВ "Київські енергетичні послуги" на суму 701 173,65 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 657 765,88 грн. - четверта черга; 38 867,77 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна" на суму 504870,25 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 472 657,56 грн. - четверта черга; 27 672,69 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Глобинський переробний завод" на суму 147 258,77 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 136 055,97 грн. - четверта черга; 6 662,80 грн. - шоста черга;
- АТ "Київгаз" на суму 311 979,23 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 294 010,64 грн. - четверта черга; 13 428,59 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" на суму 521 857,70 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 465 771,92 грн. - четверта черга; 51 545,78 грн. - шоста черга;
- ГУ ДПС у м. Києві на суму 11 373 192,19 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 283 667,11 грн. - друга черга; 520 291,50 грн. - третя черга; 10396762,07 грн. - четверта черга; 167 931,51 грн. - шоста черга.
В іншій частині вимог ТОВ "Буддевелопмент Київ" відмовлено.
Іншою ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 визнано кредиторами по відношенню до боржника:
- ТОВ "Цехаве Протеїн" на суму 550 581,39 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 546 041,39 грн. - четверта черга;
- ПП "Валента" на суму 19 098 921,98 грн., з яких: 4 962,00 грн. - перша черга; 18 306 345,90 грн. - четверта черга; 787 614,08 грн. - шоста черга.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Цехаве Протеїн" на суму 550 581,39 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Цехаве Протеїн" кредитором боржника на суму 561 454,55 грн., з яких: 546 840,00 грн. - основна заборгованість, 3,42 грн. - 3% річних, 4,42 грн. - інфляція, 9549,17 грн. - судовий збір у справах №910/5681/21 та 910/17886/21, 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 78 473,38 грн., з яких: 34 219,78 грн. - 3% річних; 44 253,60 грн. - інфляція.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Цехаве Протеїн", зобов`язано ТОВ "Завод Київкомбікорм" уточнити вимоги прохальної частини апеляційної скарги шляхом виправлення арифметичних неточностей, зокрема, невідповідності загальної суми вимог, про визнання та про відхилення яких просить скаржник, сумі визнаних судом вимог ТОВ "Цехаве Протеїн", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі. 
Крім того, не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ПП "Валента" на суму 19 098 921,98 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ПП "Валента" кредитором боржника на суму 15757577,77 грн., з яких: 15 752 281,60 грн. - основна заборгованість, 56,22 грн. - 3% річних, 199,19 грн. - інфляція, 78,76 грн. - пеня, 4 962,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 3 341 344,21 грн., з яких: 562 113,88 грн. - 3% річних; 1 991 695,01 грн. - інфляція; 787 535,32 грн. - пеня.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ПП "Валента", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Також, не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" на суму 357 315,52 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" кредитором боржника на суму 561 454,55 грн., з яких: 331 860,00 грн. - основна заборгованість, 0,97 грн. - пеня, 0,24 грн. - 3% річних, 0,35 грн. - інфляція, 5213,43 грн. - судовий збір; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 15700,53 грн., з яких: 9702,75 грн. - пеня, 2425,70 грн. - 3% річних, 3572,08 грн. - інфляція.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Компанія "Агротрейдхім", зобов`язано ТОВ "Завод Київкомбікорм" уточнити вимоги прохальної частини апеляційної скарги шляхом виправлення арифметичних неточностей, зокрема, невідповідності загальної суми вимог, про визнання та про відхилення яких просить скаржник, сумі визнаних судом вимог ТОВ "Компанія "Агротрейдхім", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі. 
Окрім того, не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ФГ "Агріатік" на суму 163 243,28 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ФГ "Агріатік" кредитором боржника на суму 154 486,42 грн., з яких: 147 051,20 грн. - основна заборгованість, 2 886,45 грн. - судовий збір, 4540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог, 4,37 грн. - пеня, 1,15 грн. - 3% річних, 3,25 грн. - інфляційні витрати; відмовити у визнанні  грошових вимог на суму 8756,86 грн., з яких: 4362,24 грн. - пеня, 1 145,54 грн. - 3% річних, 3 249,08 грн. - інфляція.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ФГ "Агріатік", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Балкорм" на суму 563 184,80 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Балкорм" кредитором боржника на суму 561 454,55 грн., з яких: 487 494,00 грн. - основна заборгованість,243,75 грн. - пеня, 88,81 грн. - 3% річних, 296,40 грн. - інфляція, 8 255,83 грн. - судовий збір, 4540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 62 266,01 грн., з яких: 24130,95 грн. - пеня, 8 791,83 грн. - 3% річних, 29 343,23 грн. - інфляція.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Балкорм", зобов`язано ТОВ "Завод Київкомбікорм" уточнити вимоги прохальної частини апеляційної скарги шляхом виправлення арифметичних неточностей, зокрема, невідповідності загальної суми вимог, про визнання та про відхилення яких просить скаржник, сумі визнаних судом вимог ТОВ "Балкорм", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Глобинський переробний завод" на суму 147 258,77 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Глобинський переробний завод" кредитором боржника на суму 561 545,55 грн., з яких: 89 938,02 грн. - основна заборгованість, 0,93 грн. - відсотки за користування товарним кредитом по договору, 0,67 грн. - пеня, 0,34 - інфляція, 0,15 грн. - 3% річних, 3,19 грн. - відсотки за користування по договору; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 52 775,47 грн., з яких: 9 299,74 грн. - відсотки за користування товарним кредитом по договору, 6 662,13 грн. - пеня, 3 459,20 грн. - інфляція, 1 485,68 грн. - 3% річних, 31 868,72 грн. - відсотки за користування по договору.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Глобинський переробний завод", зобов`язано ТОВ "Завод Київкомбікорм" уточнити вимоги прохальної частини апеляційної скарги шляхом виправлення арифметичних неточностей, зокрема, невідповідності загальної суми вимог, про визнання та про відхилення яких просить скаржник, сумі визнаних судом вимог ТОВ "Глобинський переробний завод", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" на суму 438 006,27 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ПрАТ "АК "Київводоканал" кредитором боржника на суму 104 481,41 грн., з яких: 97 555,05 грн. - основна заборгованість, 0,38 грн. - 3% річних, 2,9 грн. - інфляція, 1,13 грн. - штраф, 27,41 грн. - штраф (за скид без умов), 2 354,54 грн. - судовий збір, 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 318 270,10 грн.,з яких: 3 791,12 грн. - 3% річних; 29 084,14 грн. - інфляція; 11 279,85 грн. - штраф; 274 114,99 грн. - штраф (за скид без умов).
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Шампар" на суму 350 936,59 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Шампар" кредитором боржника на суму 312305,01 грн., з яких: 302 642,00 грн. - основна заборгованість, 1,51 грн. - пеня, 0,48 грн. - 3% річних, 1,86 грн. - інфляція, 5 119,16 грн. - судовий збір, 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 38 631,58 грн., з яких: 15 130,59 грн. - пеня; 4891,20 грн. - 3% річних; 18 609,79 грн. - інфляція.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Шампар", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна" на суму 504870,25 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна" кредитором боржника на суму 412 562,57 грн., з яких: 407 090,18 грн. - основна заборгованість, 162,43 грн. - 3% річних, 493,24 грн. - інфляція, 276,72 грн. - пеня, 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 92 307,68 грн., з яких: 16 080,62 грн. - 3% річних, 48831,09 грн. - інфляція, 27 395,97 грн. - пеня.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" на суму 521 857,70 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" кредитором боржника на суму 427 525,42 грн., з яких: 422 032,58 грн. - основна заборгованість, 515,45 грн. - пеня, 101,63 грн. - 3% річних, 335,76 грн. - інфляція, 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 94 332,28 грн., з яких: 51 030,33 грн. - пеня, 10 061,84 грн. - 3% річних, 33240,11 грн. - інфляція.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Агроспектр Україна" на суму 583 433,11 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Агроспектр Україна" кредитором боржника на суму 561 454,55 грн., з яких: 549 696,00 грн. - основна заборгованість, 0,60 грн. - пеня, 0,38 грн. - 3% річних, 11 758,55 грн. - судовий збір; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 17 034,31 грн., з яких: 6 019,38 грн. - пеня, 3821,02 грн. - 3% річних, 7 193,91 грн. - інфляція.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Агроспектр Україна", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Київські енергетичні послуги" на суму 701 173,65 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Київські енергетичні послуги" кредитором боржника на суму 561 454,55 грн., з яких: 580 065,51 грн. - основна заборгованість, 1,39 грн. - пеня відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 року у справі №910/3955/21, 0,34 грн. - 3% річних відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 року у справі №910/3955/21, 1,16 грн. - інфляція відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 року у справі №910/3955/21, 4540,00 грн. - судовий збір; 2,49 грн. - пеня з прострочених нарахувань, 1,36 грн. - 3% річних з прострочених нарахувань, 3,99 грн. - інфляція з прострочених нарахувань; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 107422,36 грн., з яких: 13 907,10 грн. - пеня відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 року у справі №910/3955/21, 3455,02 грн. - 3% річних відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 року у справі №910/3955/21, 11 572,52 грн. - інфляція відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 року у справі №910/3955/21, 24 956,79 грн. - пеня з прострочених нарахувань, 13 586,48 грн. - 3% річних з прострочених нарахувань, 39 944,45 грн. - інфляція з прострочених нарахувань.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Київські енергетичні послуги", зобов`язано ТОВ "Завод Київкомбікорм" уточнити вимоги прохальної частини апеляційної скарги шляхом виправлення арифметичних неточностей, зокрема, невідповідності загальної суми вимог, про визнання та про відхилення яких просить скаржник, сумі визнаних судом вимог ТОВ "Київські енергетичні послуги", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Велес Агротрейд" на суму 3 607 282,34 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Велес Агротрейд" кредитором боржника на суму 3 286 697,55 грн., з яких: 3 225 677,84 грн. - основна заборгованість, 716,22 грн. - 3% річних, 2 521,99 грн. - інфляція, 53 242,50 грн. - судовий збір у справі №910/13554/21, 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 320 583,79 грн., з яких: 70 906,04 грн. - 3% річних, 249 677,75 грн. - інфляція.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Велес Агротрейд", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог АТ "Київгаз" на суму 311 979,23 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ АТ "Київгаз" кредитором боржника на суму 277 295,66 грн., з яких: 270 482,20 грн. - основна заборгованість, 1,34 грн. - пеня, 0,56 грн. - 3% річних, 1,56 грн. - інфляція, 2 270,00 грн. - судовий збір, 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 34 683,57 грн., з яких: 5 641,54 грн. - 3% річних, 15614,78 грн. - інфляція, 13 427,25 грн. - пеня.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог АТ "Київгаз", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням уточнень до неї, просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Ветсинтез-Трейд" на суму 183 949,11 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Ветсинтез-Трейд" кредитором боржника на суму 183 949,11 грн. та відмовити у визнані вимог, які складають 3% річних, пеню та інфляцію, на суму 29 201,49 грн.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Ветсинтез-Трейд", зобов`язано ТОВ "Завод Київкомбікорм" уточнити вимоги прохальної частини апеляційної скарги шляхом виправлення арифметичних неточностей, зокрема, невідповідності загальної суми вимог, про визнання та про відхилення яких просить скаржник, сумі визнаних судом вимог ТОВ "Ветсинтез-Трейд", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання вимог ТОВ "Трау Нутришин Україна" на суму 53 966 39,91 грн. повністю і прийняти нове рішення, яким визнати ТОВ "Трау Нутришин Україна" кредитором боржника на суму 36 503 813,54 грн., з яких: 36 486 277,12 грн. - основна заборгованість, 4 540,00 грн. - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог, 11 250,00 грн. судовий збір у справі №910/1636/21, 580,82 грн. - пеня, 468,58 грн. - інфляційні витрати, 697,02 грн. - 14% річних; відмовити у визнанні грошових вимог на суму 17 462 493,37 грн.,  з яких: 969 516,09 грн. - 14% річних, 5 807 667,03 грн. - пеня, 4 685 310,25 грн. - інфляція.
Ухвалою суду від 25.10.2022 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л. поновлено боржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 у справі №910/18544/21 в частині оскарження вимог ТОВ "Трау Нутришин Україна", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 08.11.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Глобинський переробний завод" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання вимог ТОВ "Глобинський переробний завод" - без змін.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Балкорм" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Балкорм" - без змін.
У поданому через підсистему "Електронний суд" відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Київські енергетичні послуги" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Київські енергетичні послуги" - без змін.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Трау нутришин Україна" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Трау нутришин Україна" - без змін.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ "Київводоканал" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог ПрАТ "Київводоканал" - без змін.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Агроспект Україна" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Агроспект Україна" - без змін. Також у відзиві ТОВ "Агроспект Україна" на апеляційну скаргу міститься заява про проведення судового засідання 08.11.2022 року в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
03.11.2022 року від представника ТОВ "Київські енергетичні послуги" через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання 08.11.2022 року в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
04.11.2022 року від представника ТОВ "Велес Агротрейд" засобами електронного зв`язку надійшла заява про проведення судового засідання 08.11.2022 року в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
Ухвалою суду від 08.11.2022 року апеляційні скарги ТОВ "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 об`єднано в одне апеляційне провадження для спільного розгляду, а також відмовлено у задоволенні заяв ТОВ "Велес Агротрейд", ТОВ "Київські енергетичні послуги" та ТОВ "Агроспект Україна" про участь у судовому засіданні 08.11.2022 року у даній справі в режимі відеоконференції з огляду на порушення заявниками вимог ст.197 Господарського процесуального кодексу України.
До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від ТОВ "Фаст Агро Інвест" надійшла заява про заміну кредитора у справі, від ТОВ "ФК "Вінстар"- заява про заміну кредитора у справі та клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, від ТОВ "Буддевелопмент Київ" - заперечення на заяву ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі, клопотання про залишення без розгляду всіх заяв/клопотань про заміну кредитора у справі, а також про відкладення розгляду справи на іншу дату, від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. - клопотання про розгляд справи без його участі, а також про залишення без розгляду всіх заяв/клопотань про заміну кредитора у справі, а від боржника - заява про відкладення розгляду справи на іншу дату. 
Судове засідання, призначене на 08.11.2022 о 15 год. 00 хв., не відбулось у зв`язку із знеструмленням електромережі суду з 12 год. 03 хв. до 16 год. 13 хв., що підтверджується Актом Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2022 року, копію якого долучено до матеріалів справи. 
Після усунення обставин, що зумовили зняття справи з розгляду, ухвалою суду від 09.11.2022 розгляд справи №910/18544/21 призначено на 15.11.2022 за участю повноважених представників учасників провадження у справі та запропоновано їм ознайомитись з поданими до матеріалів справи процесуальними документами та подати щодо них свої письмові пояснення або заперечення.
До початку судового засідання від арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. засобами електронного зв`язку та від представника ТОВ "Київські енергетичні послуги" Цуперяк І.В. через підсистему "Електронний суд" надійшли заяви про проведення судового засідання 15.11.2022 року в режимі відеоконференції, проведення якого просять забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon, за наслідкам розгляду яких ухвалою суду від 14.11.2022 року вказані заяви було задоволено.
До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ "Буддевелопмент Київ" надійшли клопотання про долучення документів до матеріалів справи та про залишення без розгляду заяви ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі - ТОВ "Буддевелопмент Київ" правонаступником, від представника ТОВ "ФК "Вінстар" - заперечення на заяву ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі - ТОВ "Буддевелопмент Київ" правонаступником, а від представників ТОВ "Завод Київкомбікорм" та ТОВ "Фаст Агро Інвест" - клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. 
Судове засідання, призначене на 15.11.2022 року, не відбулось у зв`язку із оголошенням тривалої повітряної тривоги у місті Києві.
Після усунення обставин, що зумовили зняття справи з розгляду, ухвалою суду від 16.11.2022 розгляд справи №910/18544/21 призначено на 24.11.2022 року за участю повноважених представників учасників провадження у справі.
До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ "Буддевелопмент Київ" надійшли письмові пояснення, від арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. - додаткові пояснення по справі щодо заміни кредитора у справі, а від представника АТ "Київгаз" - відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог АТ "Київгаз" - без змін.
18.11.2022 року від арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. засобами електронного зв`язку та від представника ТОВ "Київські енергетичні послуги" Цуперяк І.В. через підсистему "Електронний суд" надійшли заяви про проведення судового засідання 24.11.2022 року в режимі відеоконференції, проведення якого просять забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon, за наслідками розгляду яких ухвалою суду від 21.11.2022 року вказані заяви було задоволено.
До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ "Буддевелопмент Київ" надійшло клопотання про долучення документів, а від представника ТОВ "Фаст Агро Інвест" - додаткові пояснення до заяви про заміну кредитора у справі та клопотання про витребування доказів.
Судове засідання, призначене на 24.11.2022 року, не відбулось у зв`язку із знеструмленням електромережі суду з 00 год. 01 хв. до 13 год. 20 хв., а також відсутністю протягом доби послуги доступу до мережі Інтернет, що підтверджується Актом Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2022 року, копію якого долучено до матеріалів справи.  
Після усунення обставин, що зумовили зняття справи з розгляду, ухвалою суду від 25.11.2022 розгляд справи №910/18544/21 призначено на 29.11.2022 у режимі відеоконференції за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ "Цехаве протеїн" надійшла заява про відмову від кредиторських вимог та виключення їх зі складу реєстру вимог кредиторів, а від арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. - заява про проведення судового засідання 29.11.2022 року в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
Ухвалою суду від 28.11.2022 року задоволено заяву розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. про участь у судовому засіданні 29.11.2022 в режимі відеоконференції.
До дати судового засідання через відділ документального забезпечення суду від арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. надійшла заява-повідомлення про розгляд справи без його участі у разі неможливості підключення до системи відеоконференцзв`язку через відсутність електроенергії, а від представника ТОВ "Фаст Агро Інвест" - клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та комплексної експертизи (почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів).
В судове засідання 29.11.2022 у приміщення Північного апеляційного господарського суду з`явились представники ТОВ "Завод Київкомбікорм", ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", ТОВ "Буддевелопмент Київ", ТОВ "Глобинський переробний завод", ТОВ "Трау нутришин Україна", ТОВ "Агроспектр Україна", ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", ТОВ "ФК "Вінстар" та ТОВ "Фаст Агро Інвест", а також представник ТОВ "Київські енергетичні послуги" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Ткаченко Д.В. з технічних причин у визначений судом час в судове засідання 29.11.2022 року в режимі відеоконференції на зв`язок не вийшов.
Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у відповідності до ч.6 ст. 120 ГПК України шляхом направлення на електронну адресу копії ухвали суду від 25.11.2022 року про призначення справи до розгляду, докази чого долучено до матеріалів справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.
Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Оскільки ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, беручи до уваги подану розпорядником майна боржника до суду 29.11.2022 року заяву-повідомлення, а також враховуючи належне повідомлення інших учасників провадження у справі, судова колегія дійшла висновку розпочати розгляд справи без участі арбітражного керуючого та представників, які не з`явились в судове засідання.
В даному судовому засіданні розглядались заява ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" про заміну кредитора у справі №910/18544/21 - ТОВ "Буддевелопмент Київ" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" з вимогами на суму 163 859 153,20 грн., заява ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі №910/18544/21 - ТОВ "Буддевелопмент Київ" на його правонаступника - ТОВ "Фаст Агро Інвест" з вимогами на суму 163 859 153,20 грн., клопотання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. про залишення без розгляду всіх заяв/клопотань про заміну кредитора у справі, клопотання ТОВ "Буддевелопмент Київ" про залишення без розгляду заяви ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі, клопотання ТОВ "Фаст Агро Інвест" про витребування у ТОВ "Буддевелопмент Київ" та ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" доказів, а також клопотання ТОВ "Фаст Агро Інвест" про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та комплексної експертизи (почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів).
При цьому, клопотання ТОВ "Буддевелопмент Київ" про залишення без розгляду всіх заяв/клопотань про заміну кредитора у справі судом не розглядалось, оскільки в подальшому представником ТОВ "Буддевелопмент Київ" уточнено відповідні вимоги шляхом подання клопотання про залишення без розгляду лише заяви ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі.
Розглянувши подані заяви та клопотання, заслухавши позиції присутніх представників учасників провадження у справі, колегією суддів постановлено ухвалу від 29.11.2022 року, якою:
- у задоволенні клопотання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. про залишення без розгляду всіх заяв/клопотань про заміну кредитора у справі №910/18544/21 відмовлено; 
- у задоволенні клопотання ТОВ "Буддевелопмент Київ" про залишення без розгляду заяви ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі №910/18544/21 відмовлено; 
- заяву ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" про заміну кредитора правонаступником задоволено, замінено кредитора у справі №910/18544/21 - ТОВ "Буддевелопмент Київ" на його правонаступника - ТОВ "ФК "Вінстар" з вимогами у загальному розмірі 163 859 153,20 грн., з яких: 81240,00 грн. - перша черга; 156668950,30 грн. - четверта черга; 7108962,90 грн. - шоста черга та зобов`язано розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Завод Київкомбікорм";
- у задоволенні заяви ТОВ "Фаст Агро Інвест" про заміну кредитора у справі №910/18544/21 відмовлено;
- у задоволенні клопотань ТОВ "Фаст Агро Інвест" про витребування доказів, а також про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та комплексної експертизи (почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів) відмовлено.
Крім того, в судовому засіданні протокольною ухвалою суду також залишено без розгляду заяву представника ТОВ "Цехаве протеїн" про відмову від кредиторських вимог та виключення їх зі складу реєстру вимог кредиторів ТОВ "Завод Київкомбікорм" з наступних підстав.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України розгляд справ про банкрутство належить до юрисдикції господарських судів.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року.
При цьому, в силу положень ч.ч. 1,2 ст. 24 ГПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті. Справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.
Згідно ч. 1 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства, справи про банкрутство розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, фізичної особи або фізичної особи - підприємця.
Судом встановлено, що місцезнаходженням боржника є місто Київ.
Таким чином, аналіз наведених положень чинного законодавства дозволяє зробити висновок про те, що розгляд справи про банкрутство, в тому числі і вирішення питання щодо розгляду грошових вимог кредиторів та включення їх до реєстру вимог кредиторів, здійснюється саме господарським судом міста Києва, як місцевим господарським судом за місцезнаходженням боржника.
Судова колегія також звертає увагу заявника, що згідно ч. 1 ст. 253 ГПК України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного господарського суду) знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Тобто, суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію, а також переглядає в апеляційному порядку законність винесення судових актів, прийнятих місцевими господарськими судами, в межах доводів апеляційної скарги, які були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Таким чином, оскільки в даному випадку суд апеляційної інстанції не розглядає по суті справу про банкрутство ТОВ "Завод Київкомбікорм", а лише здійснює перегляд ухвали попереднього засідання місцевого господарського суду, якою було розглянуто та визнано грошові вимоги кредиторів боржника, на предмет її законності та обґрунтованості, судова колегія дійшла висновку про залишення без розгляду поданої ТОВ "Цехаве протеїн" про відмову від кредиторських вимог та виключення їх зі складу реєстру вимог кредиторів ТОВ "Завод Київкомбікорм", як такої, що подана з порушенням правил інстанційної юрисдикції.
Разом з тим, слід зазначити, що заявник не позбавлений права та можливості звернутись з відповідною заявою до господарського суду міста Києва, як суду першої інстанції, який розглядає по суті справу про банкрутство ТОВ "Завод Київкомбікорм".
Представник ТОВ "Завод Київкомбікорм" в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.
Представники ТОВ "Глобинський переробний завод", ТОВ "Агроспектр Україна", ТОВ "Київські енергетичні послуги", ТОВ "Трау нутришин Україна", ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" та ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" проти вимог скаржника, викладених в апеляційних скаргах, заперечували, просили залишити їх без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду в оскаржуваних частинах - без змін.
Представник ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар", як правонаступник  ТОВ "Буддевелопмент Київ", щодо апеляційних скарг послався на розсуд суду. 
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги ТОВ "Завод Київкомбікорм" слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду від 03.08.2022 року у даній справі в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Агроспектр Україна", ТОВ "Трау нутришин Україна", ТОВ "Шампар", ТОВ "Балкорм", Фермерське господарство "Агріатік", ТОВ "Ветсинтез-Трейд", ТОВ "Велес Агротрейд", ТОВ "Компанія "Агротрейдхім", ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", ТОВ "Київські енергетичні послуги", ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна", ТОВ "Глобинський переробний завод", АТ "Київгаз", ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", ПП "Валента", ТОВ "Цехаве Протеїн" до боржника - залишити без змін, з огляду на наступне. 
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
Згідно ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 45 наведеного кодексу, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.
Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.
Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.
Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.
Згідно ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.
За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:
- розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;
- розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;
- дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;
- дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.
Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.
Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.
Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.
Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/18544/21 про банкрутство ТОВ "Завод Київкомбікорм", провадження у якій відкрито 01.12.2021 року за заявою ТОВ "Буддевелопмент Київ", розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Ткаченка Д.В.
Оголошення про відкриття відносно ТОВ "Завод Київкомбікорм" провадження у справі про банкрутство оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 01.12.2021 року за №67757.
Після публікації вказаного оголошення до суду надійшли, в тому числі, наступні заяви з грошовими вимогами до боржника:
- 16.12.2021 (згідно відмітки на конверті 09.12.2021) - заява ТОВ "Агроспектр Україна" на суму 90 034,32 грн.;
- 17.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду) - заява ТОВ "Трау нутришин Україна" на суму 53 966 306,91 грн.;
- 20.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду) - заява ТОВ "Шампар" на суму 350 936,59 грн.;
- 21.12.2021 (згідно відмітки на конверті 17.12.2021) - заява ТОВ "Ветсинтез-Трейд" на суму 183 949,11 грн.;
- 22.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду) - заява ТОВ "Глобинський переробний завод" на суму 147 231,77 грн.;
- 22.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду) - заява ТОВ "Балкорм" на суму 563 184,80 грн.;
- 23.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду) - заява ТОВ "Київські енергетичні послуги" на суму 701 173,65 грн.;
- 29.12.2021 (згідно конверту 22.12.2021) - заява ТОВ "Велес Агротрейд" на суму 3 607 282,34 грн.;
- 29.12.2021 (згідно конверту 24.12.2021) - заява ТОВ "Агроспектр Україна" про збільшення розміру грошових вимог до 578 489,84 грн.;
- 29.12.2021 (згідно відмітки на конверті 28.12.2021) - заява ФГ "Агріатік" на суму 163 243,28 грн.; 
- 31.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.12.2021) - заява ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" на суму 521 857,70 грн.;
- 31.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.12.2021) - заява АТ "Київгаз" на суму 311979,23 грн.;
- 05.01.2022 (згідно відмітки на конверті 30.12.2021) - заява ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна" на суму 504 870,25 грн.;
- 05.01.2022 (згідно відмітки на конверті 30.12.2021) - заява ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" на суму 438 006,27 грн.;
- 06.01.2022 (згідно відмітки на конверті 31.12.2021) - заява ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" на суму 357 315,52 грн.;
- 06.04.2022 (згідно відмітки на конверті 23.02.2022) - заява ТОВ "Цехаве Протеїн" на суму 550 581,39 грн.;
- 24.05.2022  (згідно відмітки канцелярії суду) - заява ПП "Валента" на суму 19 098 921,98 грн.
За наслідками розгляду поданих суду заяв ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21, зокрема, визнано кредиторами боржника:
- ТОВ "Агроспектр Україна" на суму 583 433,11 грн., з яких: 9 502,00 грн. - перша черга; 567 911,13 грн. - четверта черга; 6 019,98 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Трау нутришин Україна" на суму 53 966 306,91 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 48 153 519,06 грн. - четверта черга; 5 808 247,85 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Шампар" на суму 350 936,59 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 331 264,49 грн. - четверта черга; 15 132,10 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Балкорм" на суму 563 184,80 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 534 270,10 грн. - четверта черга; 24 374,70 грн. - шоста черга;
- ФГ "Агріатік" на суму 163 243,28 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 154 336,67 грн. - четверта черга; 4 366,61 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Ветсинтез-Трейд" на суму 183 949,11 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 171 923,61 грн. - четверта черга; 7 485,50 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Велес Агротрейд" на суму 3 607 282,34 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 3 602 742,34 грн. - четверта черга;
- ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" на суму 357 315,52 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 343 071,80 грн. - четверта черга; 9 703,72 грн. - шоста черга;
- ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" на суму 438 006,27 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 422 185,29 грн. - четверта черга; 11 280,98 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Київські енергетичні послуги" на суму 701 173,65 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 657 765,88 грн. - четверта черга; 38 867,77 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна" на суму 504870,25 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 472 657,56 грн. - четверта черга; 27 672,69 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Глобинський переробний завод" на суму 147 258,77 грн., з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 136 055,97 грн. - четверта черга; 6 662,80 грн. - шоста черга;
- АТ "Київгаз" на суму 311 979,23 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 294 010,64 грн. - четверта черга; 13 428,59 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" на суму 521 857,70 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 465 771,92 грн. - четверта черга; 51 545,78 грн. - шоста черга;
- ТОВ "Цехаве Протеїн" на суму 550 581,39 грн., з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 546 041,39 грн. - четверта черга;
- ПП "Валента" на суму 19 098 921,98 грн., з яких: 4 962,00 грн. - перша черга; 18 306 345,90 грн. - четверта черга; 787 614,08 грн. - шоста черга.
Боржник у справі -ТОВ "Завод Київкомбікорм" з даною ухвалою суду не погоджується та в поданих апеляційних скаргах посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи та вимоги скаржника фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду в частині наслідків розгляду заяв ТОВ "Агроспектр Україна", ТОВ "Трау нутришин Україна", ТОВ "Шампар", ТОВ "Балкорм", ФГ "Агріатік", ТОВ "Ветсинтез-Трейд", ТОВ "Велес Агротрейд", ТОВ "Компанія "Агротрейдхім", ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", ТОВ "Київські енергетичні послуги", ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна", ТОВ "Глобинський переробний завод", АТ "Київгаз", ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", ПП "Валента" та ТОВ "Цехаве Протеїн", то у відповідності до ст. 269 ГПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 переглядається лише в зазначеній частині. В інший частині ухвала суду не переглядається.
Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали в оскаржуваних частинах, колегією суддів встановлено наступне.
Заява ТОВ "Агроспектр Україна" з грошовими вимогами до боржника на суму 90 034,32 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 16.12.2021 (згідно відмітки на конверті 09.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 85 494,32 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки фосфату монокальція №75/2020/ЗКК від 16.10.2020 року. 
29.12.2021 року, тобто в межах визначеного спеціальним законом строку, ТОВ "Агроспектр Україна" подано заяву про збільшення кредиторських вимог, в якій з урахуванням уточнень до заяви, просило суд визнати його кредитором боржника на суму 578 471,11 грн.
Вказана додаткова заборгованість боржника виникла на підставі Договору поставки амінокислоти №166/ЗКК від 18.12.2019 та підтверджується рішенням господарського суду міста Києві від 12.05.2021 року у справі №910/18829/20.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані частково на суму, яка підтверджується рішенням суду. В іншій частині заявлені вимоги не визнано, оскільки вони не є безспірними та узгодженими.
В подальшому боржником надано заперечення від 26.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 9 502,00 грн. - перша черга; 567 911,13 грн. - четверта черга; 6 019,98 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Агроспектр Україна", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.
Досліджуючи заяву ТОВ "Агроспектр Україна" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 16.10.2020 року між ТОВ "Агроспектр Україна" (надалі - Кредитор, Постачальник за Договором) та ТОВ "Завод Київкомбікорм" (надалі - Боржник, Покупець за Договором) укладено Договір поставки фосфату монокальція №75/2020/ЗКК (надалі - Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору предметом Договору є поставка фосфату монокальція.
Пунктом 2.7. Договору передбачений наступний порядок розрахунків: 80% від вартості товару - протягом 30 (тридцять) робочих днів з моменту підписання Сторонами видаткової накладної та отримання від Постачальника документів, вказаних в п. 2.6. Договору; 20% від вартості товару - протягом 3 (три) робочих днів після того, як Постачальник в строки, передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав Покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь-якому разі не раніше строку, вказаного в пункті 2.7.1. Договору.
Згідно з видатковою накладною №207 від 16.10.2020 року, копія якої міститься в матеріалах справи, Кредитором був поставлений Боржнику товар на загальну суму 75 984,00 грн.
Відповідно до погоджених в п. 2.7 Договору умов боржник був зобов`язаний сплатити Кредиторові вартість поставленого товару не пізніше 27.11.2020 року.
Однак, всупереч пункту 2.7. Договору, товар, поставлений Кредитором згідно вищезазначеної видаткової накладної, Боржником не був оплачений, доказів зворотньому матеріали справи не містять, внаслідок чого у боржника виникла заборгованість у розмірі 75 984,00 грн.
У зв`язку з невиконанням свого зобов`язання у встановлений строк, кредитором нараховано інфляційне збільшення на суму 7 193,91 грн., 3% річних на суму 2 297,68 грн.  за період з 28.11.2020 року по 30.11.2021 року. 
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснено в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.
Крім того, судом також встановлено, що 18.12.2019 року між сторонами укладено Договір поставки амінокислоти №166/ЗКК, за умовами якого ТОВ "Агроспектр Україна" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Завод Київкомбікорм" амінокислоти.
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Агроспектр Україна" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 року по справі №910/18829/20, яке набрало законної сили 01.10.2021 року, позовні вимоги задоволено, присуджено до стягнення з ТОВ "Завод Київкомбікорм" на користь ТОВ "Агроспектр Україна" заборгованість у сумі 473 712,00 грн., пеню у сумі 6019,98 грн., 3 % річних у сумі 1 504,99 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 7 218,55 грн.
На примусове виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва 28.10.2021 року видано наказ. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 488 455,52 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 року у справі №910/18829/20, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Агроспектр Україна", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Агроспектр Україна" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом було визнано вимоги на більшу суму, ніж заявлено кредитором, є безпідставними та судом відхиляються, оскільки в даному випадку судом було задоволено заяву ТОВ "Агроспектр Україна" з урахуванням суми сплаченого судового збору  у розмірі 4 962,00 грн. за подання заяви про збільшення кредиторських вимог.
Крім того, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Агроспектр Україна" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Трау нутришин Україна" з грошовими вимогами до боржника на суму 53 966 306,91 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 17.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості, яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки №07.06-2019/КК від 07.06.2019 року.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані частково на суму частково на суму 36 497 527,12 грн. В іншій частині заявлені вимоги не визнано, оскільки вони не є безспірними та узгодженими.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 4540,00 грн. - перша черга; 48 153 519,06 грн. - четверта черга; 5 808 247,85 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Трау нутришин Україна", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.
Досліджуючи заяву ТОВ "Трау нутришин Україна" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 07.06.2019 року між кредитором та боржником було укладено договір поставки № 07.06-2019/КК, відповідно до умов якого кредитор взяв на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених Договором, здійснити поставку товару, який не обтяжений правами третіх осіб, та передати у власність Боржника, а Боржник  зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Кредитором товар належної якості та в обумовлені сторонами строки (п. 4.1. Договору).
Вартість товару, що постачається Кредитором Боржнику за Договором фіксується у специфікаціях та/або додаткових угодах (п. 6.1. Договору).
Пунктами 6.6.-6.7. Договору визначено умови оплати отриманого товару:
1.           80% вартості товару протягом 21 робочого дня з дня поставки;
2. 20% вартості товару протягом 3 робочих днів після того, як Кредитор в строки передбачені чинним законодавством, засобами електронного зв`язку надіслав Боржнику податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь якому випадку не раніше 21 робочого дня.
На виконання умов Договору за період його дії до 02.02.2021, Боржником було прийнято від Кредитора Товарів на загальну суму 182 491 317,16 гривень, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії специфікацій, а також видаткових та податкових накладних.
Означені поставки були здійснені у межах дії Договору, так як строк дії Договору становить до 31.12.2019 року (п. 9.1.), а на підставі додаткової угоди №17а від 28.12.2019 року його було продовжено до 31.12.2020 року
Станом на 02.02.2021 року за отриманий від Кредитора за Договором товар Боржником здійснено платежів на загальну суму 138 881 049,56 грн., що підтверджується наявною у справі банківською випискою кредитора.
На підставі вищевикладеного вбачається та вірно встановлено судом, що заборгованість Боржника перед Кредитором на 02.02.2021 року становила по основній сумі боргу 43 610 267,6 грн. (182 491 317,16 - 138 881 049,56 грн.).
У подальшому через тривалу не оплату боржником своїх зобов`язань, кредитор звернувся до суду з позовом до суду про стягнення заборгованості з Боржника.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 року у справі №910/1636/21 затверджено укладену між сторонами мирову угоду, якою встановлено суму основного боргу, яка має бути виплачена Боржником, у розмірі 42 413 246,60 грн.
Як зазначає кредитор у своїй заяві боржник виконав умови мирової угоди частково: станом на 13.08.2021 року суму основного боргу сплачено частково у розмірі 4 328 919,48 грн.
Крім того, згідно матеріалів справи, 12.10.2021 року між боржником та Кредитором було укладено договір №110/2021/ЗКК про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 598 050,00 гривень, що зменшило основну суму боргу Боржника.
Таким чином, Кредитор має право вимоги по основній сумі боргу до Боржника 2 у розмірі 36 486 277,12 грн. за Договором.
Також, згідно п. 6 мирової угоди Боржник мав до 31.05.2021 року сплатити Кредитору 11 250,00 грн. судового збору. Однак дана сума не була сплачена.
При цьому, апеляційним судом встановлено, що зазначена вище сума заборгованості у розмірі 36 497 527,12 грн. (36 486 277,12 грн. +  11 250,00 грн.) також визнана боржником згідно даних обліку станом на 05.01.2022 року, що вбачається з повідомлення розпорядника майна боржника від 06.01.2022 року №01-34/02-95.
Згідно п. 3 мирової угоди у випадку виконання відповідачем-1 та/або відповідачем-2 пункту 3 (три) даної мирової Угоди (оплата основної суми боргу), у розмірі та в строки, передбачені даною мировою угодою, позивач відмовляється від стягнення з відповідача-1 та/або відповідача-2 на користь позивача штрафних санкцій, передбачених договором поставки за весь період його дії до дати затвердження судом цієї мирової угоди та/або чинним законодавством України, у тому числі та не виключно, пені, 3% річних, інфляційних витрат, штрафів, неустойки, витрат на професійну правничу допомогу та інших можливих нарахувань та вимог у справі № 910/1636/21.
Згідно додаткової угоди №2 від 11.12.2020 року до Договору сторонами було погоджено нарахування 14% річних по поставках. 
Оскільки боржником не виконано умови мирової угоди у встановлений строк, кредитором нараховано санкції за порушене грошове зобов`язання, зокрема: 14% річних у розмірі 6 970 213,11 грн., пеню у розмірі 5808 247,85 грн., інфляційне збільшення у розмірі 4 685 778,83 грн.
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок 14% річних, пені та інфляційних втрат здійснено на підставі погодженого сторонами Договору та в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Трау нутришин Україна", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Трау нутришин Україна" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Трау нутришин Україна" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Шампар" з грошовими вимогами до боржника на суму 350936,59 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 20.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 346 396,59 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки пшениці №125/ЗКК від 08.08.2019 року та підтверджується рішенням господарського суду міста Києві від 03.06.2021 року у справі №910/4050/21.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані у повному обсязі.
В подальшому боржником надано заперечення від 21.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 331 264,49 грн. - четверта черга; 15 132,10 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Шампар", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 року у справі №910/4050/21.
Досліджуючи заяву ТОВ "Шампар" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 08.08.2019 року між сторонами укладено договір поставки пшениці №125/ЗКК, за умовами якого ТОВ "Шампар" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Завод Київкомбікорм" зерно пшениці, що вирощується на полях.
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Шампар" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 року у справі № 910/4050/21, яке набрало законної сили, присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора: 302 642,00 грн. основного боргу, 15132,10 грн. пені, 18 611,65 грн. інфляційних втрат, 4 891,68 грн. - 3% річних та 5 119,16 грн. витрат по сплаті судового збору.
На примусове виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва 17.09.2021 року видано наказ. 
24.11.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67658040 з виконання вказаного вище наказу. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 346 396,59 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 року у справі №910/4050/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Шампар", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Шампар" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішеннями суду, в тому числі і щодо суми пені, інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Шампар" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Ветсинтез-Трейд" з грошовими вимогами до боржника на суму 183 949,11 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 21.12.2021 (згідно відмітки на конверті 17.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 179 409,11 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки кокцидіостатиків №52/КК від 19.03.2019 року, та, в тому числі, підтверджується рішенням господарського суду міста Києві від 18.05.2021 року у справі №910/2199/21.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані частково на суму 154 747,62 грн., яка підтверджується рішенням суду. 
В подальшому боржником надано заперечення від 17.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 171 923,61 грн. - четверта черга; 7 485,50 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Ветсинтез-Трейд", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.
Досліджуючи заяву ТОВ "Ветсинтез-Трейд" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як встановлено судом першої інстанції, 19.03.2019 року між ТОВ "Ветсинтез-Трейд" (далі - Постачальник) та ТОВ "Завод Київкомбікорм" (далі -Покупець) укладено Договір поставки кокцидіостатиків №52/КК (далі за текстом - Договір), за умовами якого:
-п.3.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку Товару, який не обтяжений правами третіх осіб, та передати його у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Постачальником Товар належної якості та в обумовлені сторонами строки;
-п.3.2. Договору, предметом даного Договору є поставка кокцидіостатиків та інших речовин для виготовлення комбікормів (далі - Товар). Перелік і найменування Товару зазначається у специфікаціях до даного Договору, накладних документах на кожну окрему партію Товару;
-п.3.4. Договору встановлено, що партією Товару вважається його кількість, вказана у товарно-транспортній накладній.
-п.6.1. Договору, вартість Товару визначається у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного Договору.
-п.6.3.Договору встановлено, що розрахунки за кожну поставлену партію Товару здійснюються Покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, згідно умов зазначених у п. 6.5. Договору.
- п. 6.5. Договору передбачено, що для отримання оплати є необхідність виконання наступних умов:
6.5.1. Постачальник передає Покупцю всю кількість Товару згідно Специфікації;
6.5.2. Сторони підписують належним чином оформлену видаткову накладну;
6.5.3. Постачальник передає Покупцю повний пакет оригіналів документ зазначених в п. 4.5. даного Договору.
-п.п. 6.6. Договору після виконання останньої з умов, зазначених в п. 6.5.:
6.6.1. покупець сплачує 80 (вісімдесят) % оплати вартості поставленого Товару на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти робочих) днів;
- п. 6.7. Договору встановлено, що остаточний розрахунок в розмірі 20 (двадцять) % оплати вартості поставленого Товару здійснюється протягом 3 (три) робочих днів після того, як Постачальник в строки передбачені чинним законодавством, засобами електронного зв`язку надіслав Покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, але у будь-якому разі не раніше строку, вказаного в пункті 6.6.1 даного Договору.
Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками; у встановленому порядку не е розірваний та не визнаний недійсним.
Таким чином, договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.
На виконання умов Договору, Кредитором здійснено поставку Товару, який був прийнятий Боржником без жодних претензій та зауважень щодо дотримання кредитором строків поставки Товару, якості та комплектності поставленого Товару, що підтверджується первинним документами:
- видаткова накладна №1189 від 07.10.2020 року на загальну суму 148470,00 грн.;
- видаткова накладна №1344 від 04.11.2020 року на загальну суму 61437,00 грн.;
- видаткова накладна №1378 від 10.11.2020 року на загальну суму 88290,00 грн.
Листом №336 від 26.11.2020 кредитор направив боржнику всі товарно-супровідні документи до всіх партій Товару, розрахунки за якими не були проведені останнім, а саме: за неоплачений Товар, що був поставлений згідно вказаних вище видаткових накладних.
Відповіді на вказаний лист, який був отриманий боржником 12.01.2021 року, не надходило, проте останнім було частково сплачено за Товар за видатковою накладною №1189 від 07.10.2020 р. на суму 148 470,00 грн.
Таким чином, не оплаченим в повному обсязі залишився Товар, поставлений згідно видаткових накладних № 1344 від 04.11.2020 року на суму 61 437,00 грн. та № 1378 від 10.11.2020 року на суму 88 290,00 грн.
Отже, загальна сума заборгованості ТОВ "Завод Київкомбікорм" перед ТОВ "Ветсинтез-Трейд" за Договором та видатковими накладними № 1344 від 04.11.2020 року та № 1378 від 10.11.2020 року складає 149 727,00 грн.
Вказані обставини встановлено судом у рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі №910/2199/21 за позовом ТОВ "Ветсинтез-Трейд" до ТОВ "Завод Київкомбікорм", згідно якого з боржника на користь кредитора присуджено до стягнення 154 747,62 грн., з яких: 149 727,00 грн. заборгованості, 2 186,98 грн. пені, 546,74 грн. 3% річних та 2 286,90 грн. судового збору.
Вказане рішення набрало законної сили 25.08.2021 року та на його примусове виконання господарським судом міста Києва видано наказ.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 154 747,62 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі №910/2199/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Окрім наведеного, враховуючи те, що боржник не виконав рішення суду та продовжує порушувати строки оплати за отриманий товар, кредитором також донараховано інфляційні втрати, пеню та 3% річних, які, з урахуванням визнаних рішенням вимог, на дату порушення справи про банкрутство ТОВ "Завод Київкомбікорм" становлять 15 486,88 грн. інфляційного збільшення, 7845,50 грн. пені та 4 422,83 грн. 3% річних.
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок 3% річних, пені та інфляційних втрат підтверджується рішенням суду та здійснено в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Ветсинтез-Трейд", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Ветсинтез-Трейд" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Ветсинтез-Трейд" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

          Заява ТОВ "Глобинський переробний завод" з грошовими вимогами до боржника на суму 147 231,77 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 22.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 147 231,77 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки шроту соєвого №73/КК від 02.05.2019 року, а також договором поставки олії соєвої №31/2020/ЗКК від 08.07.2020 року.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані частково на суму 89 938,02 грн. В іншій частині заявлені вимоги не визнано, оскільки вони не є безспірними та узгодженими.
В подальшому боржником надано заперечення від 27.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і проценти за користування грошовими коштами та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 136 055,97 грн. - четверта черга; 6 662,80 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Глобинський переробний завод", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішеннями Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 року у справі №910/18544/21(910/17544/21) та від 21.02.2022 року у справі №910/18544/21 (910/17545/21).
Досліджуючи заяву ТОВ "Глобинський переробний завод" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 02.05.2019 року між сторонами укладено договір поставки шроту соєвого №73/КК, за умовами якого ТОВ "Глобинський переробний завод" зобов`язалось здійснити поставку Товару  (шроту соєвого) та передати його у власність ТОВ "Завод Київкомбікорм", а останнє  - прийняти та оплатити його в обумовлені сторонами строки.
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Глобинський переробний завод" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 року у справі №910/18544/21(910/17544/21), яке набрало законної сили, позовні вимоги задоволено повністю, присуджено до  стягнення з ТОВ "Завод Київкомбікорм" на користь ТОВ "Глобинський переробний завод" заборгованість в розмірі 110846,86 грн., з яких: 89 938,02 грн. - заборгованість за поставлений Товар; 9300,67 грн. - сума процентів за користування товарним кредитом; 6 662,80 грн. - пеня; 3 459,54 грн. - інфляційні втрати;1 485,83 грн. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.
Крім того, 08.07.2020 року між сторонами укладено договір поставки олії соєвої №31/2020/ЗКК, за умовами якого ТОВ "Глобинський переробний завод" зобов`язалось здійснити поставку Товару (олії соєвої гідратованої) та передати його у власність ТОВ "Завод Київкомбікорм", а останнє  - прийняти та оплатити його в обумовлені сторонами строки.
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Глобинський переробний завод" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 року у справі №910/18544/21(910/17545/21), яке набрало законної сили, позовні вимоги задоволено повністю, присуджено до  стягнення з ТОВ "Завод Київкомбікорм" на користь ТОВ "Глобинський переробний завод" суму нарахованих процентів за користування товарним кредитом по Договору №31/2020/ЗКК від 08.07.2020 в розмірі 31 871,91 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. 
На примусове виконання вказаних рішень господарським судом міста Києва видано накази. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 142 718,77 грн., які підтверджені рішеннями Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 року у справі №910/18544/21(910/17544/21) та від 21.02.2022 у справі №910/18544/21 (910/17545/21), в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Глобинський переробний завод", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Глобинський переробний завод" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і частково штрафні санкції у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми відсотків, пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішеннями суду, в тому числі і щодо суми відсотків, пені, інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Глобинський переробний завод" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Балкорм" з грошовими вимогами до боржника на суму 563184,80 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 22.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 558 644,80 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки ферменту Ровабіо Ексель АП для виготовлення комбікормів для годівлі птиці №111/ЗКК від 05.07.2019 року та підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 26.07.2021 року у справі №910/6202/21.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані у повному обсязі. 
В подальшому боржником надано заперечення від 23.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 534 270,10 грн. - четверта черга; 24 374,70 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Балкорм", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням господарського суду міста Києва від 26.07.2021 року у справі №910/6202/21.
Досліджуючи заяву ТОВ "Балкорм" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05.07.2019 року між сторонами укладено договір поставки ферменту Ровабіо Ексель АП для виготовлення комбікормів для годівлі птиці №111/ЗКК, за умовами якого ТОВ "Балкорм" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Завод Київкомбікорм" Товар (Ровабіо Ексель АП), а останнє - прийняти та оплатити його в обумовлені сторонами строки.
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Балкорм" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 року у справі №910/6202/21, яке набрало законної сили 31.08.2021 року, позовні вимоги задоволено та присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора суму основного боргу у розмірі 487  494,00 грн., 29 639,63 грн. інфляційних втрат, 8 880,64 грн. 3% річних, 24  374,70 грн. пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8255,83 грн. 
На примусове виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва 10.09.2021 року видано наказ. 
20.09.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66881905 з виконання вказаного вище наказу. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 558 644,80 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 року у справі №910/6202/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Балкорм", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Балкорм" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і судового збору та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішеннями суду, в тому числі і щодо суми пені, інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Балкорм" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Київські енергетичні послуги" з грошовими вимогами до боржника на суму 701 173,65 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 23.12.2021 (згідно відмітки канцелярії суду), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 696 633,65 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором постачання електричної енергії споживачу №54318019ПВ від 30.05.2019 року, та, в тому числі, підтверджується рішенням господарського суду міста Києві від 19.05.2021 року у справі №910/3955/21.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані частково на суму 618 138,09 грн., яка підтверджується рішенням суду. В іншій частині заявлені вимоги не визнано, оскільки вони не є безспірними та узгодженими, а сума штрафних санкцій в цілому 107433,09 грн., що сягає майже 20% суми самого боргу. 
В подальшому боржником надано заперечення від 30.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 657 765,88 грн. - четверта черга; 38 867,77 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Київські енергетичні послуги", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та, в тому числі, підтвердженими рішенням господарського суду міста Києві від 19.05.2021 року у справі №910/3955/21.
Досліджуючи заяву ТОВ "Київські енергетичні послуги" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як встановлено судом, 30.05.2019 року між ТОВ "Київські енергетичні послуги" (далі - постачальник) та ТОВ "Завод Київкомбікорм" (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №54318019ПВ (далі - Договір), за умовами пункту 2.1 якого Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Так, пунктом 5.1 договору передбачено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору (далі - комерційна пропозиція).
У відповідності до п.1. комерційної пропозиції ціна на електричну енергію (грн. за 1 кВТ*год, без ПДВ), у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації для споживача, розраховуються за формулою: Ц=Ц.1.1.+Т.1.2.+Ц.1.3., де Ц1 - ціна закупівлі електричної енергії на оптовому ринку постачальником, Т.1.2. - тариф оператора системи розподілу та Ц.1.3. - ціна додаткових послуг, пов`язаних з постачанням електричної енергії споживачу - 0,01 грн/кВт*год.
Рішення регулятора про встановлення тарифів та ставок підлягають оприлюдненню шляхом розміщення на офіційному веб-сайті НКРЕКП.
Компоненти ціни Ц.1.1. та Т.1.2. є такими, що не залежать від постачальника та можуть бути змінені без додаткового повідомлення споживача. Компонент ціни Ц.1.3. є таким, що встановлюється постачальником. Про її зміну споживач повідомляється у спосіб, передбачений договором про постачання електричної енергії споживачу.
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 5.5. договору).
Згідно з п. 5.6. договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем (пункт 5.7. договору).
В той же час, у п. 5.1. комерційної пропозиції визначено, що остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, якщо інше не встановлено в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору. При розрахунку пені використовуються розміри облікових ставок НБУ, що діяли у період прострочки, за який сплачується пеня (пункт 5.8. договору).
У відповідності до п. 6.2. договору споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
Згідно з п.7.1. постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.
Припинення електропостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором (пункт 8.2 договору).
Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами. Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач. Умови цього договору починають виконуватись з дати сплати рахунку (квитанції) постачальника. Цей договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань (пункт 13.1. договору).
Як зазначає кредитор, на підставі отриманих від оператора системи розподілу - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" даних комерційного обліку, кредитором формувалися та видавалися рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії в період з листопада 2020 по грудень 2020 на загальну суму 676 748,61 грн.
Однак боржник, у визначені договором та комерційною пропозицією строки, оплату за фактично спожиту електричну енергію у повному обсязі не здійснив, сплативши лише 96 683,10 грн., у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед кредитором у розмірі 580 065,51 грн.
Вказані обставини встановлено судом у рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/3955/21 за позовом ТОВ "Київські енергетичні послуги" до ТОВ "Завод Київкомбікорм", згідно якого з боржника на користь кредитора присуджено до стягнення 618 138,09 грн., з яких: 580065,51 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію по Договору ПВ, 13 908,49 грн. пені, 3 455,36 грн. 3% річних, 11 573,68 грн. - інфляційна складова боргу, а також 9 135,05 грн. витрат зі сплати судового збору.
Вказане рішення набрало законної сили 15.09.2021 та на його примусове виконання 28.10.2021 господарським судом міста Києва видано наказ.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 618 138,09 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/9355/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Окрім наведеного, враховуючи те, що боржник не виконав рішення суду та продовжує порушувати строки оплати за отримані послуги з постачання електроенергії, кредитором також нараховано 24 959,28 грн. пені, 13 587,84 грн. 3% річних, 39 948,44 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до абз. 6 та 7 п. 5.8 Договору та п. 7.1 Комерційної пропозиції у разі порушення Боржником термінів оплати, Заявнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, до дати повної оплати.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому ч. 1 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Також, в силу положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу Заявника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок 3% річних, пені та інфляційних втрат підтверджується рішенням суду та здійснено в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.
При цьому, судом правомірно зазначено, що оскільки постачання електричної енергії відповідачу здійснюється для непобутових потреб і не стосується надання житлово-комунальних послуг, обмеження щодо нарахування штрафних санкцій, встановлені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", не розповсюджуються на боржника.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Київські енергетичні послуги", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Київські енергетичні послуги" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості і частково штрафні санкції у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Київські енергетичні послуги" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Велес Агротрейд" з грошовими вимогами до боржника на суму 3 607 282,34 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 29.12.2021 (згідно конверту 22.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 3 602 742,34 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки макухи соєвої від 29.05.2020 року №70/2020/ЗКК та підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 29.11.2021 року у справі №910/13554/21.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані у повному обсязі. 
В подальшому боржником надано заперечення від 21.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів, з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 3 602 742,34 грн. - четверта черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Велес Агротрейд", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням господарського суду міста Києва від 29.11.2021 року у справі №910/13554/21.
Досліджуючи заяву ТОВ "Велес Агротрейд" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 29.05.2020 року між сторонами укладено договір поставки макухи соєвої №70/2020/ЗКК, за умовами якого ТОВ "Велес Агротрейд" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Завод Київкомбікорм" Товар (макуху соєву), а останнє - прийняти та оплатити його в обумовлені сторонами строки.
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Велес Агротрейд" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 року у справі №910/13554/21, яке набрало законної сили 28.12.2021 року, позовні вимоги задоволено та присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора 3 225 677,84 грн. основного боргу; 252 199,74 грн. інфляційних втрат; 71 622,26 грн. 3% річних і 53 242,50 грн. судового збору.
На примусове виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва 13.01.2022 року видано наказ. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 3 602 742,34 грн. грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 року у справі №910/13554/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Велес Агротрейд", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Велес Агротрейд" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості, судового збору і частково 3% річних  та інфляційні втрати у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішеннями суду, в тому числі і щодо суми інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Велес Агротрейд" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ФГ "Агріатік" з грошовими вимогами до боржника на суму 163243,28 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 29.12.2021 (згідно відмітки на конверті 28.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 158 703,28 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки кукурудзи від 12.04.2019 року №57/КК та підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 13.04.2021 року у справі №910/2673/21.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані у повному обсязі.
В подальшому боржником надано заперечення від 21.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів, з яких: 4540,00 грн. - перша черга; 154 336,67 грн. - четверта черга; 4 366,61 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ФГ "Агріатік", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням господарського суду міста Києва від 13.04.2021 року у справі №910/2673/21.
Досліджуючи заяву ФГ "Агріатік" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 12.04.2019 року між сторонами укладено договір поставки кукурудзи №57/КК, за умовами якого ФГ "Агріатік" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Завод Київкомбікорм" Товар (макуху соєву), а останнє - прийняти та оплатити його в обумовлені сторонами строки.
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ФГ "Агріатік" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 року у справі №910/2673/21, яке набрало законної сили 19.07.2021 року, позовні вимоги задоволено частково та присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора 147 051,20 грн. основного боргу, 4 366,61 грн. пені, 1 146,69 грн. - 3% річних, 3 252,33 грн. інфляційних втрат та 2 886,45 грн. судового збору.
На примусове виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва 02.09.2021 року видано наказ. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 158 703,28 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 року у справі №910/2673/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ФГ "Агріатік", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ФГ "Агріатік" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості, судового збору і частково пені, 3% річних та інфляційні втрати у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішеннями суду, в тому числі і щодо суми пені, інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ФГ "Агріатік" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" з грошовими вимогами до боржника на суму 521 857,70 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 31.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 517 317,70 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №26.50 від 01.05.2019 року.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані частково на суму 422 032,58 грн. В іншій частині заявлені вимоги не визнано, оскільки вони не є безспірними та узгодженими.
В подальшому боржником надано заперечення від 16.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів, з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 465 771,92 грн. - четверта черга; 51 545,78 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.
Досліджуючи заяву ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 10.05.2019 року між ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" (далі - Кредитор, Постачальник) та ТОВ "Завод Київкомбікорм" (далі - Боржник, Споживач) укладений договір № 26.50 постачання природного газу (далі - Договір), згідно п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому цим Договором, а Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим договором.
Відповідно до п. 2.1. Договору, Постачальник передає Споживачу природний газ в запланованому обсязі по місяцях.
Відповідно до п. 3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у розрахунковому місяці, оформлюється актом приймання-передачі газу, що складається сторонами на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ.
Відповідно до п.6.2. Договору, загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу.
Пунктом 7.1. Договору передбачено, що оплата за природний газ, крім вартості замовленої потужності, здійснюється Споживачем шляхом перерахування з поточного рахунку або внесення через банківську установу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника за наступним графіком:
- 30 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 10-го числа місяця поставки газу;
- 30 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 20-го числа місяця поставки газу;
- 30 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 30-го числа місяця поставки газу;
- 10 відсотків від вартості планового місячного обсягу природного газу не пізніше 10-го числа наступного за розрахунковим місяця.
Відповідно до п. 7.5. Договору Сторони погодились, що сума, яка була сплачена Споживачем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується Сторонами як погашення заборгованості Споживача перед Постачальником за минулі періоди. У випадку відсутності простроченої заборгованості за цим Договором сума, яка була сплачена Споживачем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, повинна зараховуватись Постачальником як авансовий платіж на наступний місяць.
Пунктами 12.1. та 12.2. Договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2019 року, за винятком обсягів та ціни газу, які можуть змінюватися, а в частині проведення розрахунків за газ - до повного погашення заборгованості. Якщо ні одна із сторін за один місяць до закінчення строку дії договору на заявить про свій намір припинити договірні відносини, цей договір вважається пролонгованим сторонами на наступний календарний рік.
Згідно з п.13.3. Договору, усі зміни і доповнення до цього Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками (у випадку їх наявності), крім випадку, зазначеного у пункті 13.4. цього договору.
Починаючи з 30 вересня 2020 року Сторонами був укладений ряд додаткових угод до Договору, зокрема:
- Додаткова угода № 18 до Договору від 30.09.2020, відповідно до якої Сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 5 863,89 гривень з ПДВ.
За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у жовтні 2020 року в загальному обсязі 40 619,000 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 18 від 30.09.2020, що підтверджується актом № 145/26.50 від 31.10.2020, який був підписаний та скріплений печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у жовтні 2020 року газу склала 238 185,59 грн. з ПДВ.
Підписавши вказаний вище акт, Споживач погодився з кількістю, якістю та загальною вартістю отриманого від Постачальника природного газу.
- Додаткова угода № 18 до Договору від 31.10.2020, відповідно до якої Сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 6 963,89 гривень з ПДВ.
За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у листопаді 2020 року в загальному обсязі 32 309,000 куб.м, газу, за ціною 6963,89 гривень з ПДВ, що підтверджується актом № 174/26.50 від 30.11.2020, який був підписаний та скріплений печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у листопаді 2020 року газу склала 224 996,26 грн. з ПДВ.
Підписавши вказаний вище акт, Споживач погодився з кількістю, якістю та загальною вартістю отриманого від Постачальника природного газу.
- Додаткова угода № 18/1 до Договору від 30.11.2020, відповідно до якої Сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 6 563,89 гривень з ПДВ.
За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у грудні 2020 року в загальному обсязі 20 952,000 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 18/1 від 30.11.2020, що підтверджується актом № 165/26.50 від 31.12.2020, який був підписаний та скріплений печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у грудні 2020 року газу склала 137 526,66 грн. з ПДВ.
Підписавши вказаний вище акт, Споживач погодився з кількістю, якістю та загальною вартістю отриманого від Постачальника природного газу.
- Додаткова угода № 19 до Договору від 31.12.2020, відповідно до якої Сторони погодили встановити ціну 1000 кубічних метрів природного газу в розмірі 7 363,89 гривень з ПДВ.
За заявкою Споживача, Постачальником був поставлений природний газ у січні 2021 року в загальному обсязі 8,000 куб.м, газу, за ціною, що встановлена Додатковою угодою № 19 від 31.12.2020, що підтверджується актом №181/26.50 від 31.01.2021, який був підписаний та скріплений печатками Сторін. Загальна вартість отриманого Споживачем у січні 2021 року газу склала 58,91 грн. з ПДВ.
Підписавши вказаний вище акт, Споживач погодився з кількістю, якістю та загальною вартістю отриманого від Постачальника природного газу.
Таким чином, за період жовтень 2020 року - січень 2021 року Постачальником був поставлений Споживачу природний газ у загальному обсязі 93 888,000 куб.м, загальною вартістю 600 767,42 грн. з ПДВ, з яких Споживач оплатив лише 178 734,84 грн. 
Таким чином, в порушення умов Договору, станом на день подання цієї заяви Споживач не сплатив грошові кошти за отриманий природний газ в розмірі 422 032,58 грн.
Вказаний розмір заборгованості, в свою чергу, визнано боржником і розпорядником майна боржника.
Судом встановлено, що вказані вимоги є документально підтвердженими та обґрунтованими, отже підлягають визнанню.
09.04.2021 року між Кредитором та Боржником підписано Угоду про порядок та строки погашення заборгованості за договором №26.50 постачання природного газу від 01.05.2019 року, яка не змінювала строків розрахунків за Договором, однак фіксувала стан заборгованості боржника на дату укладання цієї Угоди 422 032,58 грн. та встановлювала певний алгоритм погашення заборгованості.
Відповідно до п.8.3. Договору, у разі невиконання Споживачем умов п.7.1. цього Договору Споживач зобов`язується (крім суми заборгованості) сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи порушення боржником умов Договору, постачальником нараховано 10 163,47 грн. 3% річних за невиконання зобов`язань щодо сплати заборгованості; 51 545,78 грн. - пені за невиконання зобов`язань щодо сплати заборгованості та 33 575,87 грн. інфляційних втрат.
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок пені здійснено відповідно до умов Договору, розрахунки 3% річних та інфляційних втрат здійснено в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України; вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості, судового збору і частково штрафні санкції у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Галузеве Підприємство "Промсервіс" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява АТ "Київгаз" з грошовими вимогами до боржника на суму 311979,23 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 31.12.2021 (згідно відмітки на конверті 29.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 307 439,23 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання за №54808 від 01.05.2019 року, що, в тому числі підтверджується рішенням господарського суду міста Києві від 18.05.2021 року у справі №910/2199/21, а також за договором на технічне обслуговування об`єктів газопостачання від 03.01.2020.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані частково на суму 200 666,07 грн. В іншій частині заявлені вимоги не визнано, оскільки вони не є безспірними та узгодженими.
В подальшому боржником надано заперечення від 17.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 294 010,64 грн. - четверта черга; 13 428,59 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог АТ "Київгаз", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.
Досліджуючи заяву АТ "Київгаз" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 01.05.2019 між АТ "Київгаз", як оператором ГРМ, та ТОВ "Завод Київкомбікорм", як споживачем, підписано договір розподілу природного газу шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №54808 до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498 (далі - договір).
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, АТ "Київгаз" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 року у справі № 910/6855/21, яке набрало законної сили 05.08.2021 року, позов АТ "Київгаз" задоволено повністю та присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора 118378,58 грн. основного боргу, 6893,62 грн. пені, 5700,40 грн. інфляційних втрат, 1769,99 грн. 3 % річних та 2 270,00 грн. судового збору.
На примусове виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва 30.08.2021 року видано наказ. 
07.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дяченком Є.С. відкрито виконавче провадження ВП №6673488 з виконання наказу.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 135 012,59 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва 15.07.2021 року у справі №910/6855/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
У зв`язку з тривалим невиконанням грошового зобов`язання за Договором, підтвердженого рішенням Господарського суду міста Києва, AT "Київгаз", керуючись положеннями ст.625 ЦК України, додатково нараховано 5172,66 грн. інфляційних втрат за весь період невиконання судового рішення, а також 2179,46 грн. 3 % річних від простроченої суми станом до 30.11.2021 включно.
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснено в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України; вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги також підлягають визнанню повністю.
Як зазначає кредитор, після прийняття рішення, зобов`язання по Договору не припинялися, Кредитор продовжував надавати Споживачу послугу з розподілу природного газу газорозподільною системою відповідно до умов Договору.
За період з квітня 2021 року по жовтень 2021 року (включно) Кредитор надав, а Боржник прийняв послуги з розподілу природного газу на загальну суму 145569,62 грн., що підтверджується доданими до заяви актами-приймання передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою.
В силу п. 6.6. Договору Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Відповідно до постанови НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080 з 01 січня 2020 року запроваджений новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів: здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується виходячи із об`ємів споживання за попередній рік.
Згідно п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та умов Договору, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік (з 01.10 по 30.09), що передував розрахунковому календарному року.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу за попередній газовий рік та повідомити що обсяг споживання газу за замовчуванням буде визначений як розмір річної замовленої потужності на наступний календарний рік.
Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення у актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).
Як вбачається з Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою №ОГБИ-012580 від 30.04.2021 року на суму  20 795,66 грн., Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою №ОГБИ-015099 від 31.05.2021 року на суму 20795,66 грн., Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою №ОГБИ-018543 від 30.06.2021 року на суму 20795,66 грн., Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою №ОГБИ-02549 від 31.07.2021 року на суму 20795,66 грн., Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою №ОГБИ-025951 від 31.08.2021 року на суму 20795,66 грн., Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою №ОГБИ-025515 від 30.09.2021 року на суму 20795,66 грн., Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою №ОГБИ-033198 від 31.10.2021 року на суму 20795,66 грн. річна замовлена потужність ТОВ "Завод Київкомбікорм" на 2021 рік дорівнює фактичному споживанню за період з 01.10.2019 по 30.09.2020 та становить 670 828 м.куб.
Замовлена потужність для розрахунку за місяць 2021 року становить: 55902,3300 м.куб. (670 828 : 12).
Тариф на розподіл природного газу за вказані періоди встановлений відповідно до постанови НКРЕКП від 30.12.2020 № 2773 та становить 0,31 грн. за 1 м.куб. (без ПДВ).
На виконання умов Договору AT "Київгаз" надіслав повторно ТОВ "Завод Київкомбікорм" Лист від 07.09.2021 №3132/20, Лист від 23.12.2021 № 4416/20 з додатками для підписання актів приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою, що підтверджується Описом вкладення від 08.09.2021 (штрихкодовий ідентифікатор 0110313017958),  та описом вкладення від 24.12.2021 (штрихкодовий ідентифікатор 0110313780198).
Сума грошових вимог по зобов`язанням за послуги з розподілу природного газу по Договору, що виникли після 31.03.2021 року в період з квітня 2021 по жовтень 2021, станом до 30.11.2021 включно, становить 157 227,01 грн., з яких:
- 145 659,62 грн. борг за період з квітня по жовтень 2021 року;
- 3 784,81 грн. інфляційні втрати за період з квітня по листопад 2021 року;
- 1 137,61 грн. 3% річних за період з квітня по листопад 2021 року;
- 6 534,97 грн. пеня за період з червня по листопад 2021 року.
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок заборгованості та пені здійснено відповідно до умов Договору, розрахунки 3% річних та інфляційних втрат здійснено в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України; вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.
Крім того, на підставі наявних у справі матеріалів судом встановлено, що 03.01.2020 між АТ "Київгаз" (далі - Кредитор, Виконавець) та ТОВ "Завод Київкомбікорм" (далі - Боржник, Замовник) укладено Договір №Т-1156/12-08 на технічне обслуговування об`єктів газопостачання від (далі - Договір на технічне обслуговування).
Відповідно до п. 1.1. Договору на технічне обслуговування Боржник доручає, а Кредитор приймає на себе зобов`язання по: технічному обслуговуванню підземного газопроводу середнього тиску довжиною L-21,2 м шляхом обходу трас з періодичністю 1 раз на тиждень; технічному обслуговуванню надземного газопроводу середнього тиску довжиною L-206,7 м шляхом обходу трас з періодичністю 1 раз на квартал (періодичність встановлена відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15 травня 2015 року №285).
Згідно п.8.1 Договору на технічне обслуговування даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.01.2020 року та діє до 31.12.2020 року незалежно від дати підписання сторонами та скріплення печатками останніх (ч.3 ст. 631 ЦК України).
На підставі п.3.1. Договору на технічне обслуговування Замовник перераховує Виконавцю в термін з 01.01.2020 р. по 29.02.2020 р. передоплату за І півріччя в розмірі 50% вартості послуг та в термін з 01.06.2020р. по 15.06.2020р. передоплату за II півріччя в розмірі 50% вартості послу, визначених в п. 2.1. Договору.
Відповідно до п. 3.2 Договору по закінченню кожного кварталу Виконавець передає замовнику Акти наданих послуг. Протягом 5-ти днів з дня отримання Актів Замовник розглядає і підписує їх. Згідно п. 3.3 Договору в разі якщо у Замовника виникли претензії щодо якості наданих послуг, він повинен протягом вказаних 5-ти днів письмово направити їх на адресу Виконавця; в іншому випадку робота вважається прийнятою, умови Акту - узгодженими. Згідно п.3.4 Договору оплату за надані послуги Замовник проводить своєчасно згідно Актів наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця.
На виконання умов Договору, Заявником у 2020 році надавались послуги з технічного обслуговування об`єктів газопостачання відповідно до умов Договору на технічне обслуговування.
Жодних заперечень чи зауважень щодо якості послуг наданих Виконавцем на користь Замовника не заявлялось та на адресу Заявника не надходило.
На виконання умов Договору про технічне обслуговування Кредитором та Боржником підписані наступні акти: Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 31 березня 2020 року за 1 квартал 2020 року на суму 3267,00 грн.; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 30 червня 2020 року за 2 квартал 2020 року на суму 3267,00 грн.; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 30 вересень 2020 року за 3 квартал 2020 року на суму 3267,00 грн.
Згідно п. 2.1. Договору на технічне обслуговування договірна вартість послуг по обслуговуванню об`єктів газопостачання складає суму 13 068,00 грн., в тому числі ПДВ 2178,00 грн.
Боржником, в свою чергу, здійснено лише часткову оплату у розмірі 6534,00 грн., що підтверджується Платіжним дорученням №970303911 від 09.07.2020 року за послуги, надані в першому півріччі 2020 році.
В порушення умов Договору боржник не здійснив оплати за надані заявником послуги у другому півріччі 2020 році в розмірі 50% вартості послуг, визначених в п. 2.1. Договору, що є неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за Договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 6 534,00 грн. 
При цьому, судом встановлено, що заявник звертався до боржника із вимогами про сплату суми боргу, остання вимога про сплату боргу на суму 6534,00 грн. від 05.04.2021 року №1188/42, яка надсилалася разом із актами виконаних робіт (наданих послуг) за II півріччя 2020 року (третій та четвертий квартал 2020 року). 
Як зазначає кредитор, у відповідь боржник лише підписав один із отриманих актів за надані послуги за II півріччя 2020 року, а саме - Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 30 вересня 2020 року за 3 квартал 2020 року на суму 3267,00 грн. 
Водночас, Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 31 грудня 2020 року за 3 квартал 2020 року на суму 3267,00 грн. боржник не підписав, претензії щодо якості наданих послуг письмово не направив, тому в силу пункту 3.3. Договору на технічне обслуговування, робота вважається прийнятою, умови Акту - узгодженими.
Таким чином, сума грошових вимог по зобов`язанням щодо оплати за послуги з технічного обслуговування об`єктів газопостачання по Договір №Т-1156/12-08 на технічне обслуговування об`єктів газопостачання від 03.01.2020, в період з січня 2020 по грудень 2020, станом до 30.11.2021 включно, становить 7847,51 грн. (6534,00 грн. - основний борг, 958,47 грн. - інфляційні втрати, 355,04 грн. - 3% річних).
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок заборгованості здійснено відповідно до умов Договору, розрахунки 3% річних та інфляційних втрат здійснено в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України; вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог AT "Київгаз", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання AT "Київгаз" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості, судового збору і частково штрафні санкції у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог AT "Київгаз" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна" з грошовими вимогами до боржника на суму 504 870,25 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 05.01.2022 (згідно відмітки на конверті 30.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 500 330,25 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки соєвої олії №76/2020/ЗКК від 16.10.2020 року.
Розпорядником майна боржника та боржником згідно повідомлення від 06.01.2022 року №01-34/02-95 вимоги визнані частково на суму 407 090,18 грн. В іншій частині заявлені вимоги не визнано, оскільки вони не є безспірними та узгодженими.
В подальшому боржником надано заперечення від 16.06.2022 року, згідно яких останній визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів, з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 472 657,56 грн. - четверта черга; 27 672,69 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.
Досліджуючи заяву ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16.10.2020 року між кредитором, як Постачальником, та боржником, як Покупцем, укладено Договір поставки соєвої олії №76/2020/ЗКК, предметом якого є поставка на користь покупця соєвої олії. 
На підтвердження поставки товару, кредитором надано до заяви копію видаткової накладної №350 від 16.10.2020 року на суму 672 192,00 грн., копію видаткової накладної №369 від 30.10.2020 року на суму 689 040,10 грн. та копію видаткової накладної №380 від 08.11.2020 року на суму 623 099,92 грн., а всього на суму 1 984 332,02 грн.
Покупцем, в свою чергу, здійснено оплату товару на суму 1 577 241,84 грн., що підтверджуються доданими до заяви платіжними дорученнями, а саме: № 9862328628 від 03.09.2021 року на суму 199 249,73 грн., №9863328629 від 03.09.2021 року на суму 99 998,00 грн., № 9862328656 від 04.03.2021 року на суму 222 000,00 грн., № 986232862 від 05.03.2021 року на суму 150 944,27 грн. № 9862328693 від 05.03.2021 року на суму 340 600,00 грн. (оплата за поставку від імені Покупця здійснювалась Броварською філією ТОВ "Комплекс Агромар" на підставі договорів доручення №66/2021/ЗКК від 03.03.2021 року та № 68/2021/ЗКК від 05.03.2021 року), № 9006151346 від 15.03.2021 року на суму 281 949,92 грн. та № 9006151347 від 15.03.2021 року на суму 282 499,92 грн. (оплата за поставку Товару від імені Покупця здійснювалась Філією "ГолденКросс" ТОВ "Курганський бройлер" на підставі договору доручення №75/2021/ЗКК від 15.03.2021 року).
У зв`язку з неповною оплатою за видатковою накладною від 30.10.2020 №369 у боржника виникла заборгованість за договором у розмірі 407090,18 грн.
У п. 2.7. Договору Сторони обумовили наступний порядок розрахунків: 80% від вартості Товару підлягають оплаті протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів з моменту підписання Сторонами видаткової накладної та отримання від Постачальника документів, вказаних в п.2.6. цього Договору; 20% від вартості Товару підлягають оплаті протягом 3 (трьох) робочих дні після того, як Постачальник в строки, передбачені чинними законодавством засобами електронного зв`язку надіслав Покупцю податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь-якому разі не раніше строку, вказаного в підпункті 2.7.1. Договору.
Як вбачається із видаткової накладної №369, така підписана сторонами 30.10.2020 року.
На підставі видаткової накладної №369 від 30.10.2020 була складена податкова накладна №33 від 30.10.2020 року та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 12.11.2020.
Дана податкова накладна була передана Боржнику засобами електронного зв`язку 13.11.2020 року. 
Отже, 80% вартості Товару, поставленого на підставі видаткової накладної №369 від 30.10.2020 у розмірі 551 232,08 грн. мало бути оплачено Покупцем до 19.11.2020 року включно, а 20 % вартості Товару у розмірі 137 808,02 грн. до 18.11.2020 року включно. 
Однак, оскільки в силу п.2.7.2 Договору 20% вартості Товару не можуть бути оплачені раніше строку, передбаченого п. 2.7.1. Договору, решта 20% підлягали оплаті також 19.11.2020 року.
Таким чином, вартість товару за видатковою накладною №369 від 30.10.2020 у розмірі 689 040,10 грн. мала бути сплачена Боржником не пізніше 19.11.2020 року.
Однак, оплата за видатковою накладною №369 від 30.10.2020 була частково проведена лише 15.03.2021 року на 281 949,92 грн.
У відповідності до п. 4.1.1. Договору, сторони обумовили, що у випадку прострочення виконання обов`язку "Покупця" щодо оплати партії Товару, "Покупець" сплачує "Постачальнику" пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в момент прострочення за кожен день прострочення оплати від загальної вартості неоплаченого товару.
Згідно ч. 2 ст. ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з простроченням боржником виконання свого обов`язку щодо оплати товару за видатковою накладною №369 від 30.10.2020, кредитором нараховано пеню у розмірі 27 672,69 грн. за період з 30.12.2020 по 20.05.2021 року, інфляційні втрати у розмірі 49 324,33 грн. за період з грудня 2020 року по листопад 2021 року, а також 3% річних у розмірі 16 243,05 грн. за період з 20.11.2020 року по 30.12.2021 року.
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунки заборгованості та пені здійснено відповідно до умов Договору, розрахунки 3% річних та інфляційних втрат здійснено в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України; вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості, судового збору і частково штрафні санкції у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Агро-промислова компанія співдружність Україна" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" з грошовими вимогами до боржника на суму 438 006,27 грн. надійшла до господарського суду міста Києва 05.01.2022 (згідно відмітки на конверті 30.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 433 466,27 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №21011/5-07-Т від 25.04.2019 року.
Розпорядником майна боржника вказані вимоги визнані в повному обсязі.
Боржник у запереченнях від 30.06.2022 року визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів, з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 422 185,29 грн. - четверта черга; 11 280,98 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами,
Досліджуючи заяву ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 25.04.2019 року між ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" та ТОВ "Завод Київкомбікорм" було укладено договір №21011/5-07-Т на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі (надалі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується надавати Споживачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему централізованого водовідведення м. Києва за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення.
За твердженням кредитора, останнім надано споживачу послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі за період з 01.05.2019 по 31.01.2021 на суму 535 438,14 грн, з яких Споживачем було сплачено 420 634,07 грн., у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 112809,81 грн (враховуючи перерахунки на суму -1 944,26 грн.).
Вказані обставини встановлено судом у рішенні Господарського суду міста Києва від 14.03.2022 року у справі №910/18544/21(910/14680/21) за позовом ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" до ТОВ "Завод Київкомбікорм", що набрало законної сили, згідно якого позовні вимоги задоволено та присуджено до стягнення з ТОВ "Завод Київкомбікорм" на користь ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" 112 809,81 грн. заборгованості, 29 087,04 грн. інфляційних втрат; 3 791,50 грн. 3% річних, 11280,98 грн. штрафу та 2354,54 грн. витрат по сплаті судового збору в розмірі.
На примусове виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва 09.05.2022 року видано наказ. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 159 323,87 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва 14.03.2022 року у справі №910/18544/21(910/14680/21), в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Окрім цього, як встановлено судом, ТОВ "Завод Київкомбікорм" в проміжок часу з 14.06.2020 по 31.12.2020 здійснювало скид стічних вод без умов на скид за адресою: вул. Кирилівська, 98 у м. Києві, що є порушенням п.8.1 Правил №1879, за яким Абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.
Відповідно до вимог Правил № 1879 Абоненти сплачують у п`ятикратному розмірі тарифу за послуги водовідведення у випадках, визначених у абзацах 3-8 пункту 8.6 розділу 8 цих Правил (п. 7.10 Правил № 1879).
В абзаці 3 пункту 8.6 Правил № 1879 передбачено, що при порушенні цих Правил Водоканал має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення у разі відсутності у Абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.
У зв`язку зі скидом стічних вод Боржником без умов на скид стічних вод департаментом екологічного нагляду Кредитора нараховано Боржнику плату за скид стічних вод без Умов на скид за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 98, у період з 14.06.2020 по 31.12.2020 у розмірі 274 142,40 грн., на підтвердження чого до суду надано належним чином завірені копії листа-попередження від 17.03.2021 року та розрахунку від 17.03.2021 року №15/ВУ-Ф-03/092-12-2020р.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості, судового збору і частково штрафні санкції у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішеннями суду, в тому числі і щодо суми пені, інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору, інші вимоги нараховано на підставі пункту 8.6 Правил №1879.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" з грошовими вимогами до боржника на суму 357 315,52  грн. надійшла до господарського суду міста Києва 06.01.2022 (згідно відмітки на конверті 31.12.2021), тобто в межах тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 352 775,52 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки кормової добавки від 23.04.2019 року №84/КК та підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 02.06.2021 року у справі №910/3374/21.
Розпорядником майна боржника вказані вимоги визнані в повному обсязі.
Боржник у запереченнях від 16.06.2022 року визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів, з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 343 071,80 грн. - четверта черга; 9 703,72 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Компанія "Агротрейдхім", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням господарського суду міста Києва від 02.06.2021 року у справі №910/3374/21.
Досліджуючи заяву ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 23.04.2019 року між сторонами укладено договір поставки кормової добавки №84/КК, за умовами якого ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Завод Київкомбікорм" Товар, а останнє - прийняти та оплатити його в обумовлені сторонами строки.
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 року у справі №910/3374/21, яке набрало законної сили 14.09.2021 року, позовні вимоги задоволено повністю та присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора 331 860,00 грн. основного боргу; 9 703,72 грн. пені; 3 572,43 грн. інфляційних втрат; 2 425,94 грн. 3% річних та 5 213,43 грн. витрат на сплату судового збору.
На примусове виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва 04.10.2021 року видано наказ. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 06.12.2021 відкрито виконавче провадження ВП №67776677 з виконання наказу.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника у розмірі 352 775,52 грн., які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 року у справі №910/3374/21, в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Компанія "Агротрейдхім", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості з огляду на доведеність таких вимог належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості, судового збору і частково пені, 3% річних та інфляційні втрати у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішеннями суду, в тому числі і щодо суми пені, інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Компанія "Агротрейдхім" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ТОВ "Цехаве Протеїн" з грошовими вимогами до боржника на суму 550 581,39  грн. надійшла до господарського суду міста Києва 06.04.2022 (згідно відмітки на конверті 23.02.2022), тобто поза межами тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 546 041,39 грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки соєвої олії від 19.02.2020 року №09/ЗКК та підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 20.07.2021 року у справі №910/5681/21 та судовим наказом від 09.11.2021 року у справі №910/17886/21.
Розпорядником майна боржника вказані вимоги визнані в повному обсязі.
Боржник у запереченнях від 22.06.2022 року визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів, з яких: 4 540,00 грн. - перша черга; 546 041,39 грн. - четверта черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ТОВ "Цехаве Протеїн", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами та підтвердженими рішенням господарського суду міста Києва від 20.07.2021 року у справі №910/5681/21 та судовим наказом від 09.11.2021 року у справі №910/17886/21.
Досліджуючи заяву ТОВ "Цехаве Протеїн" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 19.02.2020 року між сторонами укладено договір поставки соєвої олії №09/ЗКК, за умовами якого ТОВ "Цехаве Протеїн" зобов`язалось поставити та передати у власність покупця ТОВ "Завод Київкомбікорм" Товар, а останнє - прийняти та оплатити його в обумовлені сторонами строки.
У зв`язку з неналежним виконаним боржником своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Цехаве Протеїн" звернулось до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 року у справі №910/5681/21, яке набрало законної сили 14.09.2021 року, позовні вимоги задоволено повністю та присуджено до стягнення з боржника на користь кредитора 630578,86 грн. з яких: основний борг у розмірі 546 840,00 грн.; інфляційні втрати у розмірі 43695,94 грн.; 3% річних у розмірі 30 942,16 грн.; судовий збір у розмірі  9322,17 грн.
Як стверджує кредитор, на примусове виконання вищезазначеного рішення суду видано наказ від 27.08.2021 року та постановою приватного виконавця Лисенка С.О. від 02.09.2021 року відкрито відповідне виконавче провадження № 66689160. 
14.01.2022 року за наслідками проведених торгів у межах виконавчого провадження №66689160 кредитором отримано від приватного виконавця Лисенка С.О. грошові кошти у розмірі 94 829,00 грн., на підтвердження чого до заяви додано платіжне доручення №7223 від 14.01.2022 року. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
В силу приписів ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, вимоги кредитора до боржника за рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 року у справі №910/5681/21 на суму 535 929,86 грн. в даному випадку є обґрунтованими, безспірними та такими, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Крім того, Господарський суд міста Києва судовим наказом у справі №910/17886/21 від 04.12.2021 року  стягнув з боржника на користь кредитора 10070,12 грн., з яких: 3281,04 грн. 3% річних; 562,08 грн. інфляційних втрат; судовий збір в розмірі 227,00 грн.
Отже, загальна сума заборгованості за рішеннями у справах №910/5681/21 та №910/17886/21 станом на дату подання даної заяви становить 546 041,39 грн.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ТОВ "Цехаве Протеїн", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Цехаве Протеїн" конкурсним кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів з огляду на пропуск кредитором строку на звернення до суду з відповідною заявою.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості, судового збору і частково 3% річних та інфляційні втрати у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом встановлено, що заборгованість кредитора перед боржником підтверджена рішеннями суду, в тому числі і щодо суми інфляції та 3% річних, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ТОВ "Цехаве Протеїн" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.

Заява ПП "Валента" з грошовими вимогами до боржника на суму 19098921,98  грн. надійшла до господарського суду міста Києва 24.05.2022  (згідно відмітки канцелярії суду), тобто поза межами тридцятиденного терміну, передбаченого ст. 45 КУзПБ.
В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на наявність у боржника заборгованості у розмірі 19 093 959,98  грн., яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договорами поставки соєвої олії №20/КК від 05.03.2019 та макухи соєвої №21/КК від 05.03.2019.
Розпорядника майна боржника згідно повідомлення від 11.07.2022 року №01-34/02-95 вказані вимоги визнані в повному обсязі.
Боржник у запереченнях від 27.06.2022 року зазначив про пропуск кредитором строку на звернення до суду, визнав суму основної заборгованості і судового збору та заперечив щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просив зменшити їх на 99%.
Ухвалою суду вимоги кредитора визнано у повному обсязі  та включено до реєстру вимог кредиторів боржника з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів, з яких: 4 962,00 грн. - перша черга; 18 306 345,90 грн. - четверта черга; 787 614,08 грн. - шоста черга.
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу в частині визнання вимог ПП "Валента", виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.
Досліджуючи заяву ПП "Валента" та додані до неї докази, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне. 
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05.03.2019 між ПП "Валента" ("Постачальник") та ТОВ "Завод Київкомбікорм" ("Покупець") було укладено Договір поставки соєвої олії №20/КК (надалі - "Договір 1") та Договір поставки макухи соєвої №21/КК (надалі - "Договір 2", разом - "Договори").
Відповідно до п. 1.1 Договорів Постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку Товару, який не обтяжений правами третіх осіб, та передати його у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Постачальником Товар належної якості та в обумовлені сторонами строки. Партією товару вважається його кількість, вказана у товарно-транспортній накладній (п. 1.4. Договорів).
Так, предметом Договору 1 є поставка соєвої олії, тоді як предметом Договору 2 - поставка макухи соєвої, отриманої після віджиму олії з насіння сої (п. 1.2. Договору 1 та Договору 2).
Відповідно до п. 3.1. Договорів поставка товару здійснюється на умовах "DAP - Delivered Аt Рlace" за адресою: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 98.
За період з травня по жовтень 2020 року кредитор поставив, а боржник прийняв товар на суму 15 752 281,60 грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, наявними у справі.
28.07.2021 року ПП "Валента" надіслало Боржнику Лист з проханням підписати акт звірки станом на 28.07.2021 до 10.08.2021 та зазначило, що у разі не підписання акту заборгованість вважається підтвердженою. Боржнику було вручено лист 04.08.2021 року, що підтверджується інформацією з веб-сайту AT "Укрпошта" про вручення поштового відправлення.
Однак, боржник залишив без реагування лист Кредитора та не підписав акт звірки, а відтак заборгованість вважається такою, що підтверджена.
Так, у пункті 5.4.1 Договорів сторони погодили, що розрахунки за товар здійснюються за кожною поставленою партією товару шляхом оплати Покупцем вартості товару на умовах:
1. 80% оплати вартості товару на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 14 робочих днів після виконання останньої з умов, зазначених в п. 5.3. (тобто після підписання видаткової накладної та передачі повного пакету оригіналів документів);
2. 20% оплати вартості замовленого товару здійснюється протягом 3 робочих днів після того, як Постачальник надіслав Покупцю податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь-якому разі не раніше строку, вказаного в п. 5.4. Договорів.
У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за договором щодо оплати отриманого товару, кредитором нараховано пеню у розмірі 787614,08 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 991 894,20 грн., 3% у розмірі 562170,10 грн.
Перевіривши надані заявником розрахунки суд встановив, що розрахунок пені здійснено відповідно до умов Договору, розрахунки 3% річних та інфляційних втрат здійснено в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України; вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим відповідні вимоги підлягають визнанню повністю.
Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог ПП "Валента", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ПП "Валента" конкурсним кредитором боржника на заявлену суму згідно черговості без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів з огляду на пропуск кредитором строку на звернення до суду з відповідною заявою.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, боржник визнає суму визнаної судом основної заборгованості, судового збору і частково штрафні санкції у розмірі менше 1% від заявленого розміру та заперечує щодо нарахованої суми пені, інфляції та 3% річних, оскільки вони не є безспірними, і просить зменшити їх на 99%.
Тобто, доводи апелянта фактично зводяться до необхідності зменшення судом розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, оскільки відповідна заборгованість виникла не в наслідок дії чи бездіяльності боржника, а внаслідок карантину та пандемії.
З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Аналогічна правова позиції викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 року у справі №910/4094/21. 
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявляючи вимоги про зменшення розміру заявлених кредитором штрафних санкцій, скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження власної позиції, з якими законодавство пов`язує можливість суду зменшити штрафні санкції, не доведено в даному випадку винятковості обставин, які позбавляють боржника виконати свої зобов`язання з оплати наявної кредиторської заборгованості, яка виникла до відкриття провадження у справі про його банкрутство, як і не доведено суду наявності причинно-наслідкового зв`язку між введенням на території України карантину і воєнного стану та неможливістю боржника погасити відповідну заборгованість.
Крім того, аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу апелянта на те, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494), від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17. 
Судом першої інстанції встановлено, а апеляційним господарським судом в апеляційному порядку перевірено правильність наданого заявником розрахунку штрафних санкцій, право на пред`явлення яких належить кредитору.
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для зменшення заявлених кредитором до визнання сум штрафних санкцій, а тому твердження апелянта про порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали від 03.08.2022 року в наведеній частині не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвалу господарського суду міста Києва в частині визнання вимог ПП "Валента" прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної боржником ухвали місцевого господарського суду у відповідній частині не вбачається.
Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 року у справі №910/18544/21 в частині визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспектр Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Трау нутришин Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Шампар", Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкорм", Фермерське господарство "Агріатік", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-Трейд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Агротрейд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агротрейдхім", Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-промислова компанія співдружність Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод", Акціонерного товариства "Київгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Галузеве Підприємство "Промсервіс", Приватного підприємства "Валента", Товариства з обмеженою відповідальністю "Цехаве Протеїн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм" залишити без змін.
3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.
4.Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови підписано 14.12.2022 року.

Головуючий суддя                                                            О.М. Остапенко 

Судді                                                                                Л.Л. Гарник

                                                                                Б.М. Поляков