ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 грудня 2022 року           справа №520/15700/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В. ,  розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 р.  у справі  № 520/15700/21 (головуючий І інстанції Куденков К.О.)   за позовом   Головного управління ДПС у Донецькій області   до   Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа Товариство з обмеженою відповідальність “Слов`янська сіль”, про  визнання протиправною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-
                                                            ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Донецькій області  (далі – позивач, ГУ ДПС) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі – відповідач, ДВС), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа Товариство з обмеженою відповідальність “Слов`янська сіль”, в якому просило: визнати протиправною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.07.2021 № 63431339.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року відмовлено в задоволені позовних вимог.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно вимог ст. 43 ПК України та порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 № 60, Головним управлінням ДПС у Донецькій області до Управління державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області спрямовано Висновок про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код класифікації доходів бюджету - 14060100 від 17.11.2020 року №1 на суму 145 383,33грн., у тому числі 40 666,07 грн. (Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 у справі 200/13677/19-а). Копія висновку від 17.11.2020 №1 та листа направлення до органу казначейства від 19.11.2020 №84638/10/05-99-12-06-16 були спрямовані на адресу відповідача листом ГУ ДПС у Донецькій області №84839/10/05-99-04-02-14 від 19.11.2020. Відповідь щодо виконання/невиконання від Державної казначейської служби у м. Слов`янськ до ГУ ДПС у Донецькій області не надходило. Факт неодноразового звернення з листами до відповідача підтверджується копіями листів: від 14.01.2021 №253/6/05-99-04-02-12, від 03.03.2021 №4445/5/05-99-18-06-14, від 11.11.2020 №83086/10/05-99-04-02-14, від 23.12.2020 №92621/1005-99-04-02-14, від 19.11.2020 №84839/10/05-99-04-02-14.
Також, позивач неодноразово звертався до Державної податкової служби України з проханням надання роз`яснення, як саме можливо виконати судові рішення зокрема і у зазначеній справі, що підтверджується листом від 09.03.2021 №1729/8/05-99-18-06-12, від 10.11.2020 №7122/05-99-04-02-12.
Позивачем були вжиті усі належні, залежні від нього та можливі заходи щодо своєчасного виконання рішення суду, проте, з незалежних від позивача підстав, таке рішення не виконано, а отже, твердження державного виконавця про невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 по справі №200/13677/19-а, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 по справі №200/13677/20-а, ненадання документів, підтверджуючих виконання рішення суду або підстав його невиконання є безпідставним.
Апелянт самостійно продемонстрував безпосередню готовність брати участь на всіх етапах судового розгляду по справі №»200/13677/19-а, у тому числі, у виконанні судового рішення. При цьому на відсутність умислу щодо зволікання в його виконані вказує те, що ГУ ДПС у Донецькій області вживались та вживаються всі залежні від нього заходи, спрямовані на виконання рішення суду в межах компетенції.
Також, ГУ ДПС у Донецькій області 07.04.2021 звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про ініціювання судом зміни порядку та способу виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 по справі №»200/13677/19-а, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 по справі №200/13677/20-а шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Руссоль-Україна» суми невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 40 666,07 грн. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі №200/13677/19-а у задоволенні заяви ГУ ДПС у Донецькій області про ініціювання судом зміни порядку і виконання судового рішення відмовлено.
Прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.07.2021 ВП №63431339 не тільки порушує права ГУ ДПС у Донецькій області, але й жодним чином не захистить права та законі інтереси Стягувана - ТОВ «Слов`янська сіль»
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року замінено в адміністративній справі № 520/15700/21 відповідача - Головне управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ 43142826) на Головне управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ 44070187), як відокремлений підрозділ ДПС України.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року у справі № 200/13677/19-а, задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Руссоль-Україна” до Головного управління ДПС у Донецькій області  про   визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, а саме судом: визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо невиконання вимог пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, а саме: про неперерахування переплати, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість (КБК платежу 14010100), як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість  в сумі 40666,07 грн. на бюджетний рахунок №UA748999980313090167000005339 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000); зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA308999980313060029000005339 (КБК платежу 14010100), як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість  в сумі 40666,07 грн. на бюджетний рахунок №UA748999980313090167000005339 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000)
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 4 серпня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишено без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі № 200/13677/19-а залишено без змін.
08 жовтня 2020 року Донецьким окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист щодо зобов`язання Головне управління ДПС у Донецькій області  перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA308999980313060029000005339 (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість   в сумі 40666,07 грн. на бюджетний рахунок №UA748999980313090167000005339 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000).   
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Буселом Володимиром Олександровичем від 27.10.2020 відкрито ВП № 63431339 щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/13677/19-а в частині зобов`язання Головне управління ДПС у Донецькій області  перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA308999980313060029000005339 (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість   в сумі 40666,07 грн. на бюджетний рахунок № НОМЕР_1 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000). 
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Буселом Володимиром Олександровичем 27.10.2020 у ВП №63431339 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження і про стягнення виконавчого збору.
Відповідачем направлена на адресу позивача вимога виконавця від 12.11.2020 № 20045, якою державний виконавець вимагає виконати рішення суду та надати документи, підтверджуючи виконання.
Позивач листом  № 83086/10/05-99-04-02-14 від 11.11.2020 повідомив державного виконавця про відсутність механізму виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/13677/19-а.
Відповідачем направлена на адресу позивача вимога виконавця від 16.12.2020 № 22032/02.3-50/, якою державний виконавець вимагає виконати рішення суду та надати документи, підтверджуючи виконання.
Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся з заявами від 29.12.2020 № 22223/023-50 і № 22224/023-50 до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про виконання постанови державного виконання, якими відповідач-2 просив прийняти до виконання постанову про стягнення виконавчого збору № 63431339 від 27.10.2020 і прийняти до виконання  постанову  про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 63431339 від 29.12.2020.
Листом ГУ ДПС № 92621/10/05-99-04-02-14 від 23.12.2020 повідомлено відповідача про неможливість виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/13677/19-а.
Відповідачем повторно направлена на адресу позивача вимога виконавця від 04.01.2021 № 5/02.3-50/, якою державний виконавець вимагає виконати рішення суду та надати документи, підтверджуючи виконання.
Листом ГУ ДПС № 253/6/05-99-04-02-12 від 14.01.2021 повідомлено відповідача про неможливість виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/13677/19-а.
22 січня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Буселом Володимиром Олександровичем у ВП № 63431339 винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії накладено на боржника Головне управління ПДС у Донецькій області штраф на користь держави у розмірі 5  100,00 грн. 
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Буселом Володимиром Олександровичем від 05.02.2021 у ВП № 63431339 змінено назву стягувача виконавчого з Товариства з обмеженою відповідальністю “Руссоль-Україна2 на Товариство з обмеженою відповідальністю “Слов`янська сіль”. 
Відповідачем від 24.02.2021 № 3041/023-50 складена вимога виконавця, якою виконавець вимагає ГУ ДПС  виконати рішення суду та надати документи, підтверджуючи виконання.
Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернувся з заявою від 25.02.2021 № 3117 до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про виконання постанови державного виконання, якою відповідач-2 просив прийняти до виконання постанову накладення штрафу № 63431339 від 22.01.2021.
Листом ГУ ДПС № 4445/5/05-99-18-06-14 від 03.03.2021 повідомлено відповідача-2 про неможливість виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/13677/19-а.
15 березня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Буселом Володимиром Олександровичем у ВП № 63431339 винесено постанову про накладення штрафу, якою за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії накладено на боржника Головне управління ПДС у Донецькій області штраф на користь держави у розмірі 10 200,00 грн. 
Листом Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області № 07.1-16/1463 від 12.04.2021 повернуто на адресу відповідача-2 постанови про накладення штрафу, про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у зв`язку з їх повним виконанням.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 200/3726/21 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 15 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 63431339 у розмірі 10 200,00 грн.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду 06 липня 2021 року у справі № 200/3726/21 повернуто заявникові апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі № 200/3726/21.
У рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 200/3726/21 зазначено, що суд дійшов висновку, що державним виконавцем у відповідності до статті 75 Закону України “Про виконавче провадження” за повторне невиконання позивачем   рішення суду без поважних причин правомірно прийнято  постанову від 15 березня 2021 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.
Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернувся з поданням від 23.07.2021 № 12050/023-50 до Центрального відділу поліції Національної поліції в Донецькій області з поданням державного виконавця у порядку ст. 75 закону України “Про виконавче провадження”, ст. 382 Кримінального кодексу України, яким просив вирішити питання про притягнення посадових осіб ГУ ДПС у Донецькій області до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шмаковим Романом Сергійовичем від 27.07.2021 закінчено виконавче провадження № 63431339 щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/13677/19-а на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження”.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами 1, 2 статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (надалі - «ЄСПЛ») у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.
Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі – Закон № 1404).
Статтею 1 Закону Закон № 1404 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За статтею 2 Закону № 1404, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до п. 1 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.
Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 ст.13 Закону №1404 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
За приписами пункту 11 частини 1 статті 39 Закону №1404  виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 63 цього Закону.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною 1 цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Згідно до ч. 3 вказаної статті у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
За приписами частини 1 статті 41 Закону, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Відповідно до ч.1 статті 63 Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону № 1404).
Відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 1404 виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону № 1404 можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:
- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);
- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);
- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.
Водночас, невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття усіх достатніх заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.
За цією позицією накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.
Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.
Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.
Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.
Частиною 3 статті 18 Закону № 1404 визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18.
Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.
Крім того, ТОВ “Слов`янська сіль” подано заяву в порядку ст. 383 КАС України про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, яка підписана представником ТОВ “Слов`янська сіль”, оскільки ТОВ “Руссоль-Україна” було перейменовано у ТОВ “Слов`янська сіль”, код ЄДРПОУ не змінився
Поставною Першого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі №200/13677/19-а, задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Слов`янська сіль”, скасовано ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2021 року  у справі  № 200/13677/19-а та прийняти нову постанову, якою задоволено заву Товариства з обмеженою відповідальністю “Слов`янська сіль” про встановлення судового контролю та зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області  подати звіт до суду першої інстанції про виконання рішення суду у справі № 200/13677/19-а у місячний строк з моменту отримання копії постанови.
Суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що  самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 04 березня 2020 року в справі № 750/11948/17.
Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до доводів суду та матеріалів справи, зазначене рішення виконано не у повному обсязі (не здійснено перерахунок переплати), отже відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки його виконання у повному обсязі.
Отже, за наведеного правового регулювання та обставин справи державний виконавець дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження згідно зі спірною постановою. Відтак, наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо її скасування.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-
                                                             ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 р.  у справі  № 520/15700/21 - скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позов Головного управління ДПС у Донецькій області - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шмаковим Романом Сергійовичем від 27.07.2021 про закінчення виконавчого провадження № 63431339 щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/13677/19-а на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження”.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення – 14 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач:                                                                          Е.Г.Казначеєв

Судді:                                                                                             І.В. Геращенко

                                                                                                       І.В. Сіваченко