ПОСТАНОВА 
Іменем України

29 вересня 2022 року                                                         м. Кропивницький

справа № 392/594/21
провадження № 22-ц/4809/383/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді        Дуковського О.Л. 
суддів     Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря        Демешко Л.В. 

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бонтлаб Василь Васильович;
відповідач – ОСОБА_2 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року, у складі головуючого судді Бадердінової А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на підставі договорів позики та боргових розписок, - 

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на підставі договорів позики та боргових розписок.
Просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь 3 443 724, 00 грн. заборгованості, 119 822,72 грн. пені, 29 085,14 грн. , 3% - річних, 79 653,34 грн. інфляційних витрат, а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 11 350,00 грн.
В обґрунтування позову зазначав, що 01 січня 2020 року ОСОБА_2 отримав від нього у борг грошові кошти у загальному розмірі 122 400, 00 доларів США, та зобов`язався їх повернути у строк до 20 та 25 грудня 2020 року, що підтверджується борговими розписками.
Зазначав, що на час звернення із даним позовом до суду, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто не повернув борг у строк до 20 - 25 грудня 2020 року.
Вказував, що згідно відомостей про офіційний курс Національного банку України, що діяли на станом на 20 грудня 2020 року - 27,82 грн./дол. США, а станом на 25 грудня 2020 року – 28,45 грн./дол. США. 
Позивач вказує розрахунок заборгованості відповідача станом на 07 квітня 2021 року, яка становить - 3 443 724, 00 грн., як еквівалент долару США у гривні по курсу НБУ на 20.12.2020 та 25.12.2020 – дата повернення коштів (61 200, 00 дол. США х27,82 грн/дол США= 1 702 584, 00 грн.; 61200, 00 дол.США х28,45 грн./дол.США=1 741 140, 00 грн.).
Крім того, у розписці, відповідач взяв на себе зобов`язання, у разі прострочення повернення коштів, сплатити пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення. 
Сума нарахованої пені за період прострочення становить 119 822 грн. 72 коп. (78 120,64 грн. та 41 702,08 грн.). 
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики в розмірі - 3 672 353,77 грн., яка складається із 3 443 724, 00 грн.; 29 153, 71 грн. – 3-% річних; 79 653, 34 грн. - інфляційних втрат; 119 822 ,72 грн. – пені.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Не погодившись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і вважає, що суд помилково стягнув з відповідача на користь позивача борг одночасно з визначенням в еквіваленті у гривні, а мав стягувати в тій валюті ,яка саме була отримана у борг.
Вважає безпідставним нарахування відсотків, інфляційних витрат та 3% річних за порушення зобов`язання.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін та звертає увагу на те, що доводи відповідача є надуманими, безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи та нормами законодавства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам, та не встановлено підстав для його скасування.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач порушив умови договорів позики і станом на день розгляду даної справи в суді, ним не було сплачено заборгованість у строки визначені угодою.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Суд першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив належним чином факти та правовідносини даної справи.
01 січня 2020 року ОСОБА_2 видав розписку про отримання ним грошей у борг від ОСОБА_1 . З вказаної розписки вбачається, що відповідач підтвердив, що 01 січня 2020 року ним було отримано грошові кошти готівкою в сумі - сорок п`ять тисяч доларів США. Крім того вказаною розпискою передбачено, що за користування коштами відповідач зобов`язався виплатити 3% на місяць від суми боргу, а зобов`язання має повернути вчасно, а саме до 2020 року 25 грудня. У разі прострочення зобов`язався виплатити пеню, в розмірі один відсоток від суми боргу за кожен день прострочення (том №1, а.с. 8). Дана розписка підписана відповідачем.
Також, 01 січня 2020 року ОСОБА_2 видав розписку про отримання грошей у борг від позивача (боргову розписку). Відповідно до змісту вказаної розписки ОСОБА_2 підтвердив, що 01 січня 2020 року ним було отримано грошові кошти від позивача готівкою в сумі - шістнадцять тисяч двісті доларів США. Дана позика також на платній основі і за користування коштами зобов`язався виплатити 3% на місяць від суми боргу. Зобов`язався повернути позику вчасно, а саме до 20 грудня 2020 року. У разі прострочення зобов`язався виплатити пеню, в розмірі один відсоток від суми боргу за кожен день прострочення (том №1 а. с. 9).
Крім того, судом встановлено, що 01 січня 2020 року ОСОБА_2 видав розписку про отримання грошей у борг (боргову розписку) від ОСОБА_1 , відповідно до змісту якої підтвердив, що 01 січня 2020 року ним було отримано грошові кошти готівкою в сумі шістнадцять тисяч двісті доларів США. Дана позика на платній основі, за користування коштами відповідач зобов`язався виплатити 3% на місяць від суми боргу. Зобов`язався повернути позику вчасно, а саме до 25 грудня 2020 року. У разі прострочення зобов`язався виплатити пеню, в розмірі один відсоток від суми боргу за кожен день прострочення (том №1, а.с. 10).
Також, 01 січня 2020 року ОСОБА_2 склав розписку про отримання грошей у борг (боргову розписку), відповідно до змісту якої підтвердив, що 01 січня 2020 року ним було отримано грошові кошти готівкою в сумі сорок п`ять тисяч (доларів США) від ОСОБА_1 . За користування коштами зобов`язався виплатити 3% на місяць від суми боргу, зобов`язався повернути позику вчасно, а саме до 20 грудня 2020 року. У разі прострочення зобов`язався виплатити пеню, в розмірі один відсоток від суми боргу за кожен день прострочення (том №1, а.с. 11).
       Тобто, ОСОБА_2 надав чотири розписки, що підтверджують його на боргові зобов`язання. 
Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми, що узгоджується із правовим висновком викладеним у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц.
Згідно зі статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).
Аналіз правових норм, зокрема, ст.ст. 536, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. На відміну від процентів як плати за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання.
Розмір пені, передбачений статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, а саме договори позики, і ОСОБА_2 зобов`язання за цими договорами не виконав, а тому колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення із відповідача боргу за договором позики, оскільки відповідач зобов`язання з повернення позики не виконав, а відповідно до ст. 253 ЦК України є таким, який прострочив виконання зобов`язання.
Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
       Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       10.10.2022 - складено постанову.

Головуючий суддя                                                                                      О.Л.Дуковський 

Судді                                                                                                       Л.М. Дьомич

                                                                               О.А.Письменний