ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 р. 	Справа № 626/2161/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків  по справі № 626/2161/21
за позовом                  ОСОБА_1  
до                 Уповноважений Верховної Ради України з прав людини                         
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії          ,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Красноградського районного суду з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:
- визнати бездіяльність відповідача стосовно розгляду заяви позивача від 14.06.2021 протиправною;
- зобов`язати відповідача вжити вичерпних заходів щодо розгляду заяв від 05.03.2021, від 20.03.2021, від 27.04.2021 про адміністративні правопорушення, вчинені посадовими особами відповідно до вимог чинного законодавства та власних наказів, залучити позивача в якості потерпілого до цих справ, направити протоколи до суду для прийняття рішення;
- визнати протиправною бездіяльність (відсутність контролю) відповідача за діяльністю (бездіяльністю) представника Уповноваженого  Верховної Ради України з прав людини в східних областях;
- визнати відповідальним відповідача за шкоду (матеріальну, моральну) заподіяну позивачу як власною бездіяльністю, так і діями, бездіяльністю підпорядкованих відповідачу посадових осіб;
- визначити відповідачу розумний строк виконання рішення суду.
Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 05.08.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженого  Верховної Ради України з прав людини  в східних областях про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. 
В  обґрунтування вимог апеляційної  скарги позивач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що заяви від 05.03.2021, від 20.03.2021, від 27.04.2021 розглянуто не уповноваженими особами, а заява від 14.06.2021 взагалі відповідачем не розглянута. Зауважив, що відповідно до розпорядчих документів виданих відповідачем, посадової Інструкції, право на розгляд заяв стосовно захисту порушеного права, якими і є заяви від 05.03.2021, 20.03.2021, 27.04.2021, має тільки Представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, як уповноважена на це особа. Ні начальник Відділу, а ні тим більше головний спеціаліст Відділу таких повноважень не мають. Посилання суду на Положення про Відділ, тим більше делеговані повноваження, не є належним, а значить наявним є неправильне застосування судом норм матеріального права.  
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Враховуючи, що позивачем та відповідачем до суду надано письмові клопотання (заяви) щодо апеляційного розгляду справи без їх участі в порядку письмового провадження, суд відповідно до ст. 311 КАС України, вважає  за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 05.03.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, в якій просив скласти протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП, вчинене посадовими особами Ради адвокатів та КДКА Харківської області.
20.03.2021 позивач звернувся до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях із заявою, в якій просив скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП, вчинене посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, залучивши його потерпілим до справи та направити адміністративний протокол до суду для прийняття рішення.
27.04.2021 позивач звернувся до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях із заявою про складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП, вчинене посадовими особами Київського районного суду міста Харкова, залучивши позивача потерпілим до справи та направити адміністративний протокол до суду для прийняття рішення.
14.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, в якій вказав, що із заявами від 05.03.2021, від 20.03.2021, від 27.04.2021 він звертався до представника Уповноваженого Верховної Ради України в східних областях з відповідними проханнями, однак, заяви не розглянуто, відповідь не надано. У зв`язку з чим, просив визнати факт порушення підпорядкованою посадовою особою вимог Закону; вжити дієві заходи щодо розгляду заяв, надання відповіді.
Листом № 18575.4/К-10487.3/21/47 від 30.06.2021 начальник відділу Регіонального представництва в східних областях повідомив позивача про те, що на звернення позивача від 05.03.2021 (вх. № К-4287.3/21 від 10.03.2021), 20.03.2021 (вх. № К-5372.3/21 від 25.03.2021), 27.04.2021 (вх. № К-7631.3/21 від 29.04.2021) були надані відповіді листами від 09.04.2021             № 10023.4/К-4287.3/21/47, від 16.04.2021 № 10767.4/К-5372.3/21/47, від 12.05.2021                                   № 13410.4/К-7631.3/21/47. Відповіді на зазначені звернення направлялись з використанням засобів поштового зв`язку простим поштовим відправленням.
06.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, в якій вказав, що заявою від 14.06.2021 він звертався саме до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, однак, відповідь надано начальником відділу Регіонального представництва в східних областях. Вказане свідчить, на думку позивача, що уповноважена особа, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, заяву не розглянув. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив розглянути заяву від 14.06.2021 у відповідності до вимог чинного законодавства та надати відповідь.
В листі № 20034.4/К-11891.3/21/47 від 14.07.2021 начальник відділу Регіонального представництва в східних областях повідомив позивача про те, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Згідно з частиною 2 статті 14, частиною 1 статті 15, частиною 2 статті 16 Закону України "Про звернення громадян" пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. Водночас, у зверненнях позивача відсутня інформація про належність до будь-якої з перелічених вище категорій громадян, тому, підстави для розгляду звернень безпосередньо Уповноваженим та надання відповідей за його підписом відсутні.
Вважаючи, що заяви від 05.03.2021, від 20.03.2021, від 27.04.2021 розглянуто не уповноваженими особами, а заява від 14.06.2021 взагалі відповідачем не розглянута, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що в спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому, підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України", законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".
Відповідно до статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.
Судом встановлено, що на заяви позивача від 05.03.2021, 20.03.2021, 27.04.2021 позивачу надавались відповіді.
Так, листом № 10023.4/К-4287.3/21/47 від 09.04.2021 головний спеціаліст відділу регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини повідомив позивача про те, що зі звернення ОСОБА_1 та доданих до нього документів вбачається, що Рада адвокатів своєчасно та в повному обсязі відповіла на його звернення. Позивачу було роз`яснено, що відповідно до ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" правом на звернення до Ради адвокатів регіону із заявою про складення протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності, за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП мають виключно адвокати. Стосовно відкриття дисциплінарного провадження відносно адвоката, Рада адвокатів у встановлені законом терміни надіслала скарги ОСОБА_1 до КДКА Харківської області, яка відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" має повноваження на здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвокатів. У зв`язку з чим, підстави для вжиття додаткових заходів відсутні. 
В листі № 10767.4/К-5372.3/21/47 від 16.04.2021 на вказану заяву головний начальник відділу регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що згідно з частиною 2 статті 14, частиною 1 статті 15, частиною 2 статті 16 Закону України "Про звернення громадян" пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. У зверненнях ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відсутня інформація про належність позивача до будь-якої з перелічених вище категорій громадян, тому підстави для розгляду звернень безпосередньо начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та надання відповідей за його підписом відсутні. 
Листом № 13410.4/К-7631.3/21/47 від 12.05.2021 головний спеціаліст відділу регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду. Згідно з частиною 2 статті 14, частиною 1 статті 15, частиною 2 статті 16 Закону України "Про звернення громадян" пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. Водночас, у зверненнях позивача відсутня інформація про належність до будь-якої з перелічених вище категорій громадян.
Колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги про те, що на звернення позивача відповідь повинен надавати безпосередньо представник Уповноваженого в східних областях або безпосередньо Уповноважений, а не працівники Секретаріату Уповноваженого, з огляду на наступне.
Згідно з частиною 2 статті 14, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 16 Закону України "Про звернення громадян" пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.
При цьому, у зверненнях ОСОБА_1 відсутня інформація про його належність до будь-якої з перелічених вище категорій громадян, тому підстави для розгляду його звернень безпосередньо Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини та надання відповідей за його підписом відсутні.
Відповідно до статті 10 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється Секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка. Структура Секретаріату, розподіл обов`язків та інші питання щодо організації його роботи регулюються Положенням про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Положення).
Згідно з підпунктом 1 пункту 5 Положення про Секретаріат Уповноваженого Секретаріат відповідно до покладених на нього завдань має право, зокрема, запитувати й одержувати в установленому порядку необхідні документи, матеріали та інформацію від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадових та службових осіб. Крім того, підпунктом 2 пункту 12 Положення Керівника Секретаріату також наділено правом запитувати й одержувати в установленому порядку необхідні документи, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадових та службових осіб.
Згідно з Положенням про Відділ регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого (далі - Положення про Відділ), затвердженого Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини 25.03.2019, Відділ є самостійним структурним підрозділом Секретаріат Уповноваженого.
Тобто, регіональним представникам Відділу доручено виконання певних функцій, для виконання яких їх наділено зазначеними у вказаному Положенні правами та обов`язками.
Відповідно до Положення про Відділ начальник Відділу здійснює контроль за реалізацією повноважень Уповноваженого у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в східних областях та керівництво діяльністю Відділу, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Відділ завдань і здійснення ним функцій, передбачених цим Положенням, організацію роботи працівників Відділу, дотримання ними законодавства про державну службу, антикорупційного законодавства, правил етичної поведінки, правил внутрішнього трудового та службового розпорядку.
Крім того, начальник Відділу розглядає в установленому порядку звернення громадян з питань, що належать до компетенції Відділу, готує пропозиції щодо відкриття проваджень Уповноваженого про порушення прав людини і громадянина та здійснює реалізацію відкритих проваджень. Підписує листи (запити) до державних органів та органів місцевого самоврядування і, зокрема, органів прокуратури, органів судової влади, керівників громадських об`єднань, підприємств, установ, організацій з питань, що належать до компетенції Відділу, а також листи особам, які звернулися до Уповноваженого, про відкриття провадження за їхніми зверненнями.
Право розглядати звернення та підписувати відповіді за результатами їх розгляду делеговано Уповноваженим відповідними дорученнями начальнику Відділу.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що всі звернення позивача розглянуті та надано відповіді за підписами уповноважених на те осіб.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що в заяві від 27.04.2021, яка адресована представнику Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, позивач вказав, що його заяви від 25.02.2021, 25.03.2021, 07.04.2021, з якими він звертався до голови Київського районного суду міста Харкова не розглянуто.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що всі звернення позивача розглянуті та надано відповіді за підписами уповноважених на те осіб.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що позивач фактично не погоджується не із змістом наданих відповідей на його звернення, а із повноваженнями осіб, які підписували відповіді на звернення. Отже, викладене вище свідчить про відсутність причинного зв`язку між змістом прийнятих рішень за результатами розгляду звернень та наявних, на думку позивача, порушень прав на підписання посадовими особами відповіді на звернення.
Крім того, зі змісту звернень позивача від 05.03.2021, 20.03.2021, 27.04.2021 вбачається, що  він просив відповідача не про захист його прав чи їх поновлення, а лише про притягнення відповідних осіб, зазначених у зверненні, до адміністративної відповідальності. Разом із тим, питання порушені у зверненнях від 05.03.2021 та 27.04.2021, не віднесені до сфери контролю Уповноваженого, оскільки пов`язані із наданням оцінки законності дій суду у судовій справі та прийнятому судовому рішенні, а також дій та прийнятих рішень Радою адвокатів Харківської області і Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Харківської області.
Тому, листами від 09.04.2021 № 10023.4/К-4287.3/21/47, від 16.04.2021                                         № 10767.4/К-5372.3/21/47, від 12.05.2021 № 13410.4/К-7631.3/21/47 позивачу на його звернення надані вичерпні обґрунтовані відповіді із відповідними роз`ясненнями.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому, підстави для задоволення позову відсутні.
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди на користь позивача відсутні. Аналогічно, відсутні підстави для визначення відповідачу розумного строку виконання рішення суду.
Щодо надіслання Голові Верховної Ради України копії судового рішення, суд вказує, що така похідна позовна вимога є необгрунтованою та безпідставною, оскільки КАС України не передбачено надіслання процесуальних документів не стороні по справі.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 року по справі № 626/2161/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 по справі                          № 626/2161/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва