ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10679/22                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Клименчук Н.М.
                                                                                  Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 жовтня 2022 року                                                                                        м. Київ
               Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                                 Кузьмишиної О.М.
За участю секретаря                               Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» (далі - ТОВ  «Табако Дім») звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України № 358 від 29.06.2022 «Про проведення фактичної перевірки». 
Також, Товариством з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» до суду першої інстанції подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд до набрання законної сили рішенням суду у даній справі заборонити Державній податковій службі України приймати розпорядження щодо анулювання ліцензії ТОВ "Табако Дім" на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 990111202100013, дата реєстрації 07.06.2021.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено Державній податковій службі України приймати розпорядження щодо анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю "Табако Дім" на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 990111202100013, дата реєстрації 07.06.2021 до набрання законної сили рішенням у даній справі. Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Не погодившись з ухвалою суду, відповідач - Державна податкова служба України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що вжиті судом заходи забезпечення позову виходять за межі предмету судового розгляду у справі, оскільки, предметом судового розгляду у справі є протиправність як підстав, так і результату фактичної перевірки, а не законність ймовірних наслідків проведення такої перевірки. Також, апелянт вказує, що, застосовуючи заходи забезпечення позову шляхом утримання від вчинення дій з прийняття рішення щодо анулювання ліцензії позивача, суд підмінив функції ДПС України, як суб`єкта владних повноважень та втрутився в його дискреційні повноваження. Крім того, апелянт зазначає, що, наклавши спірним судовим рішенням заборону на прийняття ДПС України рішення щодо анулювання ліцензій ТОВ «Табако Дім» на виробництво тютюнових виробів, у такий спосіб суд задовольнив ідентичні позовні вимоги Товариства до ДПС України та фактично констатував протиправність результатів вчинених контрольно-перевірочних заходів у рамках спірних правовідносин, що може мати місце тільки за наслідками вирішення спору по суті.
26 вересня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Також, 26 вересня 2022 року до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» - Валенка А.С. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з перебуванням його у відрядженні.
27 вересня 2022 року вищевказане клопотання було задоволено та відкладено розгляд справи.
27  вересня 2022 року після судового засідання через систему «Електронний суд» до Шостого апеляційного  адміністративного суду (передана судді-доповідачу 28 вересня 2022 року) від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» - Василюк Д.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача та про відкликання попереднього клопотання про відкладення розгляду справи.
30 вересня 2022 року через систему «Електронний суд» до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Державної податкової служби України надійшли додаткові пояснення у справі.
Також, 30 вересня 2022 року через систему «Електронний суд» до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» надійшли додаткові пояснення у справі.
04 жовтня 2022 року до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» - Валенка А.С. надійшло клопотання про відкладення судового засідання.
05 жовтня 2022 року через систему «Електронний суд» до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Державної податкової служби України надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача.
06 жовтня 2022 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» надійшло клопотання про долучення доказів.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що у разі анулювання ліцензії ТОВ «Табако Дім» призведе до повного зупинення господарської діяльності та матиме невідворотні наслідки, насамперед, у вигляді втрати прибутку, неможливості виплати заробітної плати працівникам із можливим їх подальшим звільненням, простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування, неможливості відновити господарську діяльність, у зв`язку з понесеними збитками, втратою зв`язків, як з постачальниками сировини, так і з покупцями готової продукції.
На переконання суду першої інстанції, вказані негативні наслідки, навіть в разі вирішення спору на кориться позивача, неможливо буде усунути одночасно, а для їх поновлення необхідно буде в майбутньому докласти значних зусиль.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що, у даному випадку, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується із вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За приписами ч.ч. 1-2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені частини другої статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти».
Згідно ч. 4 ст. 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Нормами статті 151 КАС України передбачено, що  позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: 
- очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 
- доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову, у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам».
Отже, у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також, вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Державна податкова служба України в апеляційній скарзі зазначає, що вжиті судом заходи забезпечення позову виходять за межі предмету судового розгляду у справі, оскільки, предметом судового розгляду у справі є протиправність як підстав, так і результату фактичної перевірки, а не законність ймовірних наслідків проведення такої перевірки.
З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі №640/4769/19 вказано, що «заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії».
Матеріали справи свідчать, що, звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Табако Дім» просило суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України № 358 від 29.06.2022 «Про проведення фактичної перевірки».
Згідно вищезазначеного наказу від 29 червня 2022 року № 358, Державною податковою службою України наказано провести фактичну перевірку ТОВ «Табако Дім» з питань за адресою: м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 6, корпус № 2, літера Е, з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, за період з 01.01.2022 по дату закінчення фактичної перевірки, тривалістю 10 діб з 29.06.2022 по 08.07.2022.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18 зробив правовий висновок, згідно з яким, невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Таким чином, рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Схожий правовий висновок викладений, також, в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 826/2837/17, від 14 липня 2021 року у справі №640/14040/20, від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, від 08 червня 2021 року у справі №640/4984/19.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі оскаржуваного наказу від 29.06.2022 року № 358 Державною податковою службою України проведена фактична перевірка ТОВ «Табако Дім», за результатом якої складено Акт (довідка) від 11 липня 2022 року №2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 (далі - Акт перевірки).
Згідно Акту перевірки, податковим органом були встановлені порушення ТОВ «Табако Дім», зокрема, вимог частини четвертої статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
На думку контролюючого органу, ТОВ «Табако Дім» на момент подання заяви про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів не мало необхідного обладнання, що забезпечує повний технологічний цикл виробництва тютюнових виробів. У зв`язку з цим, відповідачем зроблено висновок, що позивачем подані недостовірні дані у документах, поданий разом із заявою про отримання ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 990111202100013, дата реєстрації 07.06.2021.
Відповідно приписів статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), ліцензії на виробництво тютюнових виробів видаються лише суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які на момент подання заяви про видачу ліцензії є власниками або на інших не заборонених законодавством підставах володіють та/або користуються приміщеннями та обладнанням, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва тютюнових виробів, включаючи виготовлення тютюнової суміші, сигаретні цехи, за умови що використання для виробництва таких приміщень та обладнання здійснює тільки один суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).
Ліцензії на право виробництва пального видаються, анулюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. 
Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі акта про виявлення недостовірних даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії (отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами)
Розпорядження про анулювання ліцензії приймається на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.
Враховуючи вищезазначене, встановленні в Акті перевірки обставини подання позивачем недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою про отримання ліцензії, відповідно до статті 3 Закону № 481/95-ВР, є правовою підставою для прийняття контролюючим органом розпорядження про анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті).
Крім того, в суді апеляційної інстанції представник Державної податкової служби України підтвердив, що встановленні в Акті перевірки порушення є безумовною підставою для анулювання ТОВ «Табако Дім» ліцензії на виробництво тютюнових виробів.
Також, представник відповідача в суді апеляційної інстанції підтвердила, що у випадку невжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову, Державною податковою служби України було б прийнято розпорядження про анулювання ліцензії позивача на виробництво тютюнових виробів.
Водночас, як було зазначено, згідно практики Верховного Суду, невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, не може визнаватися допустимим доказом у справі, а  рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
З огляду на вказане, у випадку задоволення позовних вимог  ТОВ «Табако Дім» та визнання протиправним і скасування судом наказу Державної податкової служби України № 358 від 29.06.2022 «Про проведення фактичної перевірки», дана обставина може слугувати підставою для скасування рішень, прийнятих відповідачем за наслідками перевірки позивача.
Таким чином, доводи апелянта про те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову виходять за межі предмету судового розгляду у справі, оскільки, предметом судового розгляду у справі є протиправність як підстав, так і результату фактичної перевірки, а не законність ймовірних наслідків проведення такої перевірки, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Щодо оцінки обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, слід зазначити наступне.
Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» має ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 990111202100013, дата реєстрації 07 червня 2021 року.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи, основним видом діяльності позивача є: « 12.00. Виробництво тютюнових виробів».
Згідно визначення статті 1 Закону № 481/95-ВР, анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову ТОВ «Табако Дім», зокрема, зазначено, що анулювання ліцензії ТОВ «Табако Дім» призведе до повного зупинення господарської діяльності та матиме невідворотні наслідки, насамперед, у вигляді втрати прибутку, неможливості виплати заробітної плати працівникам із можливим їх подальшим звільненням, простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування, неможливості відновити господарську діяльність, у зв`язку з понесеними збитками.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що наразі ТОВ «Табако Дім» має діючи контракти, за якими, відповідно до наявних в матеріалах справи інвойсів та платіжних доручень, сплачено грошові кошти у загальному розмірі 168 626,98 євро, а саме: 
- Контракт від 23 червня 2022 року із постачальником NORD ТАВАК AD на поставку необроблених тютюнових смужок в асорт.: за інвойсом № 515 від 21 червня 2022 року сплачено постачальнику 69 930,00 євро; 
- Контракт від 11 квітня 2022 року із постачальником KT INTERNATIONAL SA на поставку стебел розрізаного розширеного тютюну в асорт: за інвойсом № 9282 від 09 червня 2022 року сплачено постачальнику 15 213,38 Євро та за інвойсом № 9281 від 09 червня 2022 року - 15 213,38 євро; 
- Контракт № 66 від 01 липня 2021 року із постачальником YURI GAGARIN PLC на поставку фільтропаличок та фольги: за інвойсом № 0460011774 від 12 травня 2022 року за поставку фільтропаличок сплачено 50 670,22 євро, за інвойсом № 0460011775 від 12 травня 2022 року за поставку алюмінієвої фольги сплачено 17 600,00 євро.
За твердженнями заявника, вищевказаний товар вже оплачений, проте, ще не надійшов до України. Для його розмитнення необхідна діюча ліцензія на виробництво тютюнових виробів. Отже, діяльність позивача по ввезенню закупленого товару (імпорту) буде повністю зупинена з дня прийняття розпорядження про анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів, що в свою чергу спричинить негативні та невідворотні наслідки порушення позивачем договірних зобов`язань, у вигляді накладення контрагентом штрафних санкцій, і простій транспортних засобів на митному кордоні та можливе розірвання контракту через невиконання позивачем договірних умов. Більш того, при розмитненні імпортованого товару позивач сплачує значну суму ПДВ та митного збору до державного бюджету, які не будуть сплачені у разі зупинення імпорту через анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів.
Крім того, заявник зазначає, що ТОВ «Табако дім» має діючі зобов`язання перед своїми покупцями на постійну поставку виготовлених тютюнових виробів за договорами із: ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» за Договором постачання №1 від 20.04.2022; ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІРАНА» за Договором постачання №1 від 12.05.2022 та ТОВ «ТД ТАБАКО ТРЕЙДІНГ» за Договором постачання від 14.06.2022. 
Вищевказані доводи заявника підтверджуються наданими суду доказами.
Колегія суддів вважає, що за наслідками оцінки наведених позивачем доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову.
На переконання колегії суддів, анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів позбавляє ТОВ «Табако дім» права на подальше здійснення такої діяльності та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зв`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду.  
Таким чином, наведені ТОВ «Табако дім» обставини дійсно впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Крім того, застосування заходів забезпечення позову у світлі конкретних обставин даної справи та особливостей правового регулювання спірних відносин відповідає і принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Вищевказані висновки, узгоджуються з висновками Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеного в постановах від 13 липня 2022 року у справі №240/26736/21, від 14 грудня 2021 року у справі № 240/16920/21.
Також, колегія суддів бере до уваги доводи заявника про те, що ТОВ «Табако Дім» є сумлінним платником податків, незважаючи на введення воєнного стану в країні, Підприємство продовжує сплачувати податки та збори, тим самим поповнюючи бюджет та підтримуючи економічну стійкість держави.
Доводи апелянта про те, що, наклавши спірним судовим рішенням заборону на прийняття ДПС України рішення щодо анулювання ліцензій ТОВ «Табако Дім» на виробництво тютюнових виробів, у такий спосіб суд задовольнив ідентичні позовні вимоги Товариства до ДПС України та фактично констатував протиправність результатів вчинених контрольно-перевірочних заходів у рамках спірних правовідносин, є необгрунтованими, з огляду на наступне.
Колегія суддів враховує принципи, що висловлені Рекомендацією NR (89)8 про тимчасовий захист у адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року.
Так, Комітет Міністрів, виходячи з того, що негайне і повне виконання адміністративних актів, які стали або можуть стати предметом оскарження, спроможні за деяких обставин завдавати інтересам осіб непоправної шкоди і що необхідно, заради справедливості, не допускати таких наслідків, виходячи з доцільності гарантувати особам, які цього потребують, тимчасовий захист з боку судів, не ігноруючи при цьому необхідність забезпечення ефективності адміністративної діяльності, рекомендував урядам держав-членів керуватися в своєму праві та адміністративній практиці, зокрема, наступним.
Згідно Рекомендацій, термін «адміністративний акт» означає, відповідно до Резолюції (77) 31 про захист особи стосовно актів адміністративних органів влади, будь-який окремий захід чи рішення, вжитий/прийняте в межах реалізації владних повноважень, який/яке, з огляду на свій характер, безпосередньо впливає на права, свободи чи інтереси осіб.
Приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правомочний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов`язку на адміністративний орган влади.
Отже, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України приймати розпорядження щодо анулювання ліцензії ТОВ «Табако Дім» на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 990111202100013, дата реєстрації 07.06.2021 до набрання законної сили рішенням у даній справі, на переконання колегії суддів, є співмірними предмету адміністративного позову, також, є тимчасовими заходами, які не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Даний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеного в постановах від 13 липня 2022 року у справі №240/26736/21, від 15 квітня 2022 року у справі № 440/6755/21 та від 14 грудня 2021 року у справі № 240/16920/21.
Доводи апелянта про те, що, застосовуючи заходи забезпечення позову шляхом утримання від вчинення дій з прийняття рішення щодо анулювання ліцензії позивача, суд підмінив функції ДПС України, як суб`єкта владних повноважень та втрутився в його дискреційні повноваження, є безпідставними, адже, судом першої інстанції не зобов`язано відповідача приймати будь-яке рішення.
Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 150, 242, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Аліменко В.О.

                                                                                                            Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 17.10.2022 р.