Ухвала
 
05 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 333/6334/21
провадження № 61-11740ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року Комунальне підприємство «Водоканал» (далі - КП «Водоканал») звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь борг за період з 01 грудня 2013 року по 31 липня 2021 року у розмірі 16 235,37 грн.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня                      2022 року позов КП «Водоканал» у цій справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» 556,86 грн боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» 77,86 грн судового збору. Стягнуто з КП «Водоканал» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 500,00грн.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня                      2022 року виправлено арифметичну помилку у рішенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя (вступна та резолютивна частини) від 10 червня 2022 року у справі № 333/6334/21, а саме: Абзац 55 описової частини суду зазначити у наступній редакції: «Таким чином, за період з серпня 2018 року по липень 2021 року відповідачу нараховано 1529,35 грн (з урахуванням віднятої суми за період «08.2019» - 805,48 грн) за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. За вказаний період сплачено 1221,11 грн. Таким чином заборгованість становить 308,24 грн». Абзац 64 описової частини рішення зазначити у наступній редакції: «Заборгованість у сумі 308,24 грн за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення повинна бути стягнута з відповідача відповідно до частини, яка належить останній (1/2) по 154,12 грн з кожного (308,12:2)». Абзац 97 описової частини рішення зазначити у наступній редакції: «Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2270 грн., оскільки позов задоволений частково, судовий збір з відповідача на користь позивача підлягає пропорційному стягненню у сумі 21,55 грн, що відповідає вимогам статті 141 ЦПК України». Абзац 2 резолютивної частини рішення зазначити у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» 154,12 грн боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення». Абзац 4 резолютивної частини рішення зазначити у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» 21,55 грн судового збору».
Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційну скаргу КП «Водоканал» задоволено частково.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2022 року про виправлення описки у рішенні у цій справі скасовано.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2022 року у цій справі змінено в частині задоволення позовних вимог позивача, збільшено розмір стягнутого з  ОСОБА_2  на користь КП «Водоканал» боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення до 8 117,69 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 25 жовтня 2022 року.
24 листопада 2022 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від                  25 жовтня 2022 рокута залишити в силі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня2022 року. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову в даній справі становить 16 235,37грн, яка станом на 01 січня              2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481*100=248 100 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, щодо перебігу та поновлення процесуальних строків.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав вважати, що наведені заявником підстави є такими, що розгляд саме цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики, та зводяться до його незгоди з оцінкою зібраних судами у справі доказів і встановлених обставин та особистого тлумачення ним норм матеріального права.
Крім того, у чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, заявником не обґрунтовано.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 також зазначено, що дана справа має виняткове значення для заявника, оскільки сума, яка була стягнута з неї судовим рішенням, перевищує її кількамісячний дохід.
Стосовно виняткового значення справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Аналіз наведених заявником у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що дана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода із рішенням судів попередніх інстанцій не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для заявника внаслідок прийняття такого судового рішення.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.
Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Є. В. Коротенко  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	М. Ю. Тітов