Ухвала
 
08 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 336/5305/19
 
провадження № 61-10401ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Мельніковим Олексієм Анатолійовичем,                        на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня            2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 вересня                   2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз», третя                особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут», про захист прав споживача, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз»                                 (далі - АТ «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз»), третя                     особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут»                     (далі - ТОВ «Запоріжгаззбут»), про захист прав споживача, в якому просив суд: визнати незаконними та скасувати акт про порушення від 20 травня           2019 року № 001984 та від 23 травня 2019 року № ВЛВ-0011; визнати незаконними та скасувати акт експертизи лічильника від 23 травня 2019 року № 0439; визнати незаконними та скасувати рішення комісії з розгляду Акту про порушення від 25 травня 2019 року № 001984 та від 23 травня 2019 року № ВЛВ-0011; визнати незаконними та скасувати акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості щодо споживача ОСОБА_1 у розмірі 36 508,50 грн та зобов`язати відповідача виключити суму нарахування у розмірі 36 508,50 грн з особового рахунку № НОМЕР_1 .
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня            2022 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
У жовтні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його                             представником - адвокатом Мельніковим О. А., на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2022 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених                      у цій же нормі ЦПК України. 
 
Згідно із частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати                         у спрощеному позовному провадженні.
 
Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи                        у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами                         у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру щодо визнання незаконними та скасування актів про порушення; визнання незаконним та скасування акту експертизи лічильника; визнання незаконними та скасування рішення комісії з розгляду Актів про порушення; визнання незаконним та скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості та зобов`язання відповідача вчинити певні дії, заявлені з підстав порушення відповідачем положень Закону України «Про захист прав споживачів».
 
Ураховуючи те, що справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктами 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
При цьому згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України справа не відноситься до тієї категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не                                         є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого                   1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1  подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,                         у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою,                     частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Мельніковим Олексієм Анатолійовичем, на рішення Шевченківського районного суду                    м. Запоріжжя від 22 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз», третя особа - Товариство                                    з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут», про захист прав споживача відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець
 
                                                                                                                      І. А. Воробйова
                                                                                                                      
                                                                                                                      Ю. В. Черняк