ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 500/1084/22 пров. № А/857/9912/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Баб`юк П.М., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради, в якому просили: визнати протиправною бездіяльність щодо нерозгляду у встановленому законом порядку поданих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 клопотань про безоплатне передання земельної ділянки і надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо їх відведення; зобов`язати розглянути на своєму найближчому пленарному засіданні зазначені клопотання та прийняти відповідні мотивовані та належним чином оформлені рішення, передбачене статтею 118 Земельного кодексу України.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що звертався до відповідача з клопотанням щодо безоплатного передання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказує, що відповідач у відповідь на подане клопотання запропонував повторно подати клопотання через Центр надання адміністративних послуг із повним пакетом документів, перелік яких наведено у Реєстрі адміністративних послуг., мотивуючи тим, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 травня 2016 року № 376 віднесено до адміністративних послуг. Вважає, що відповідач безпідставно не розглянув подане ним клопотання та цим перешкоджає йому одержати земельну ділянку відповідно до Земельного кодексу України.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності Тернопільської міської ради щодо нерозгляду у встановленому законом порядку поданого ОСОБА_2     клопотання про безоплатне передання земельної ділянки і надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення та зобов`язання Тернопільської міської ради розглянути на своєму найближчому пленарному засіданні зазначене клопотання та прийняти відповідне мотивоване та належним чином оформлене рішення, передбачене статтею 118 Земельного кодексу України, повернуто позивачу.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративною послугою, яка надається через Центр надання адміністративних послуг. Відповідно до порядку та способу подання документів, документи на дану послугу подаються через Центр надання адміністративних послуг особисто суб`єктом звернення або його законним представником з пред`явленням оригіналів документів, або в електронній формі з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг. Таким чином, клопотання позивача подано у відділ звернень та контролю документообігу управління організаційно-виконавчої роботи Тернопільської міської ради, тобто всупереч встановленому законодавством порядку.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Вказує, що відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг. Вважає, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства  не розглянув його клопотання у передбачений строк, у зв`язку з чим порушено його права.
Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що враховуючи вимоги Закону України «Про адміністративні послуги» та те, що питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної діялнки відноситься до адміністративних послуг, що надаються міською радою через центр надання адміністративних послуг, Тернопільська міська рада діяла правомірно в питанні розгляду клопотання позивача.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у відділ звернень та контролю документообігу управління організаційно-виконавчої роботи Тернопільської міської ради із клопотанням про надання у власність земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки площею до 0,1 га, яка згідно з даними Публічної кадастрової карти України розташована поруч із земельною ділянкою під кадастровим номером 6110100000:14:002:0299 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку ч. 6 ст. 118 ЗК України (а.с.7).
Листом Тернопільської міської ради від 22 жовтня 2021 року № 23302-Ф позивачу роз`яснено, що надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративною послугою А-25-01, у зв`язку з чим йому необхідно звернутися із відповідною заявою у Центр надання адміністративних послуг, за адресою вул. Кн. Острозького, 6, м. Тернопіль (а.с. 11).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Проте, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Ст. 116 Земельного кодексу України (далі – ЗК України)   передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до п. «б» ч.1   ст. 81 ЗК України     громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України   землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
Крім того, ст. 12 ЗК України   передбачає, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед інших належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього   Кодексу   та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього   Кодексу.
Відповідно до ст. 116 ЗК України   громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови у передачі регламентовані нормами     ЗК України.
Статтею 118 ЗК України     визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
Відповідно до ч. 6     ст. 118 ЗК України     громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених   ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених     ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Приписами абзацу першого частини сьомої     статті 118 ЗК України     визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених     статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, нормами Земельного кодексу України чітко регламентовано як порядок подачі клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, так і порядок та спосіб прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення за наслідками розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської міської ради з клопотанням про надання йому у власність земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки площею до 0,1 га, яка згідно з даними Публічної кадастрової карти України розташована поруч із земельною ділянкою під кадастровим номером 6110100000:14:002:0299 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Позивач подав зазначене клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та відведення земельної ділянки через відділ звернень та контролю документообігу управління організаційно-виконавчої роботи Тернопільської міської ради (а.с. 7).
Відповідач у листі від 22 жовтня 2021 року № 23302-Ф повідомив позивача, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 травня 2016 року № 376 затверджено реєстр адміністративних послуг виконавчих органів Тернопільської міської ради, згідно даного Реєстру надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (А-25-01) є адміністративною послугою. Вказано, що відповідно до чинного законодавства для отримання адміністративної послуги (рішення міської ради «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної діялнки) необхідно подати клопотання у Центр надання адміністративних послуг. Зазначено, що  за умови подання клопотання із повним пакетом документів, зазначених у п. 2 інформаційної картки А-25-01 у Центр надання адміністративних послуг, питання стосовно надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площею до 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою буде розглянуто відповідно до вимог чинного законодавства.
Проаналізувавши вищевказані правові норми, суд апеляційної існтанції приходить до висновку про те, що Тернопільська міська рада, не розглянувши у встановленому законом порядку клопотання ОСОБА_1  про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, діяла не у межах і не у спосіб, визначений Земельним кодексом України, чим допустила протиправну бездіяльність.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Тернопільської міської ради розглянути на своєму найближчому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_1  про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1 га та прийняти відповідне мотивоване та належним чином оформлене рішення, згідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідач, як орган місцевого самоврядування, повинен вирішити подане клопотання виключно на своєму пленарному засіданні, оскільки відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
У постановах від 16 червня 2021 року у справі № 815/2326/18, від 03 квітня 2019 року у справі № 372/4581/14-ц Верховний Суд зазначив, що вирішення органом місцевого самоврядування клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинно відбуватись виключно на його пленарних засіданнях та шляхом прийняття відповідного рішення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним рішення, як це передбачено Земельним кодексом України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Тернопільської міської ради розглянути на найближчому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та прийняти мотивоване та належним чином оформлене рішення, передбачене статтею 118 Земельного кодексу України.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи слідує, що позивачем згідно з платіжним дорученням № 93376773 від 25 березня 2022 року сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн.
Крім того, ухвалою Восьмого апеляцінйого адміністративного суду від 28 липня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволено. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 500/1084/22 до ухвалення судового рішення у справі.
Ставки судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення визначені Законом України "Про судовий збір".
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір"  передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно із статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2022 року становить 2481 грн.
Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Адміністративний позов в даній справі містить вимоги немайнового характеру.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 992 грн 40 коп. (0,4*2481 = 992,4).
Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1488 грн 60 коп. (1,5*992,4=1488,6).
Отже, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становив 1488 грн 60 коп., такий скаржником до завершення розгляду справи судом апеляційної інстанції не сплачений, а тому підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської міської ради 2481 грн судового збору (992,4+1488,6=2481).
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 500/1084/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність  Тернопільської міської ради щодо нерозгляду у встановленому законом порядку клопотання ОСОБА_1  про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1 га, яка згідно з даними Публічної кадастрової карти України розташована поруч із земельною ділянкою під кадастровим номером 6110100000:14:002:0299.
Зобов`язати Тернопільську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_1  про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1 га, яка згідно з даними Публічної кадастрової карти України розташована поруч із земельною ділянкою під кадастровим номером 6110100000:14:002:0299 та прийняти мотивоване та належним чином оформлене рішення, згідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Держави до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету  - 22030106) 1488 грн (тисячу чотириста вівмдесят вісім грн) 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 34334305) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 2481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн) 40 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 19 жовтня 2022 року