ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 669/324/22
Провадження № 22-ц/4820/1452/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою Хмельницького обласного центру зайнятості в особі Білогірської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 28.06.2022 року, суддя Давидюк О.І., у справі за позовом Хмельницького обласного центру зайнятості в особі Білогірської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

встановив:

В травні 2022 року Хмельницький обласний центр зайнятості в особі Білогірської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості, (надалі - Центр зайнятості), звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 63277,05 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю.
В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 в період з 01.06.2017 року по 24.05.2018 року перебував на обліку в Білогірському районному центрі зайнятості та мав статус безробітного. Під час реєстрації у Білогірській районній філії Хмельницького обласного центру зайнятості ОСОБА_1 не надав інформації про те, що з 09.11.2005 року по 16.06.2016 року йому була призначена пенсія за вислугу років. 17.06.2016 року відповідач змінив вид пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності. Оскільки відповідачу була призначена пенсія за вислугу років, він не мав права на отримання статусу безробітного, відтак допомога по безробіттю виплачена ОСОБА_1 з 08.06.2017 року по 23.05.2018 року в сумі 63277,05 грн. підлягає стягненню з останнього на користь Центру зайнятості. 
Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 28.06.2022 року в задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 звільнився зі служби в органах внутрішніх справ України 08.11.2005 року, з 09.11.2005 року йому була призначена пенсія за вислугу років, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» він зобов`язаний був повідомити позивача про призначення йому вказаної пенсії та не мав права на набуття статусу безробітної особи і на отримання допомоги по безробіттю. Разом з тим, оскільки початок перебігу позовної давності починається від дня надання ОСОБА_1 статусу безробітного і отримання допомоги по безробіттю, строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, сплив на дату звернення позивача з даним позовом до суду.
В апеляційній скарзі Центр зайнятості просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом не взято до уваги тієї обставини, що позивачу стало відомо про порушення свого права лише 14.12.2021 року, після отримання письмової інформації від ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав висновок суду щодо пропуску Центром зайнятості строку позовної давності. Оскільки статус безробітної особи ним набуто 08.06.2017 року, відтак саме з цієї дати необхідно відраховувати початок перебігу строку позовної давності.
Розгляд справи проведено в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та наказом начальника Управління МВС України в Хмельницькій області від 10.11.2005 року №419 о/с з 08.11.2005 року, маючи звання майора міліції, звільнений з посади старшого оперуповноваженого групи карного розшуку Білогірського районного відділу УМВС в запас Збройних Сил по п. 64 «Ж» (за власним бажанням), вислуга років на день звільнення становить 21 рік 01 місяць 21 день (а.с. 28).
Наказом начальника Управління МВС України в Хмельницькій області від 19.01.2006 року №12 о/с, внесено зміни до наказу від 10.11.2005 року №419 о/с, а саме: вважати майора міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого групи карного розшуку Білогірського районного відділу УМВС звільненим в запас Збройних Сил по п. 64 «Б» (через хворобу) з 08.11.2005 року (а.с. 27).
01.06.2017 року до Білогірського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Хмельницький обласний центр зайнятості, ОСОБА_1 подав заяву про надання статусу безробітного, в якій вказав, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує (а.с. 14).
Цього ж дня, 01.06.2017 року, ОСОБА_1 подав до Білогірського районного центру зайнятості заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 15).
Наказом Білогірського районного центру зайнятості від 01.06.2017 року №НТ170601, ОСОБА_1 надано статус безробітного, а наказом Білогірського районного центру зайнятості від 08.06.2017 року №НТ170608, йому призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 08.06.2017 року по 05.09.2017 року в розмірі 70% середньої заробітної плати у відсотках до визначеного розміру: 100% - 90 календарних днів; 80% - 90 календарних днів; 70% - 180 календарних днів (а.с. 17-21).
Відповідач ознайомився з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних, про що свідчить його підпис в заяві від 01.06.2017 року (а.с. 14).
У зв`язку з працевлаштуванням безробітного, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з 24.05.2018 року ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с. 16).
На підставі інформації ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.12.2021 року №2200-0308-8/73117 щодо отримання пенсійних виплат, призначених особам, які перебувають/перебували на обліку як безробітні, Хмельницьким обласним центром зайнятості було встановлено, що 09.11.2005 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, а з 17.06.2016 року по інвалідності, що підтверджується листом від 28.12.2021 року №22-02/4252 з додатками (а.с. 8-13).
Крім того, довідкою ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.04.2022 року №2200-0308-8/22572 повторно підтверджено той факт, що в період з 09.11.2005 року по 16.06.2016 року ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років, а з 17.06.2016 року - по інвалідності (а.с. 33).
Актом № 6 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 31.01.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 з 09.11.2005 року було призначено пенсію за вислугу років, а з 17.06.2016 року - призначено пенсію по інвалідності (а.с. 7).
Зі змісту листа Хмельницького обласного центру зайнятості на адресу Білогірської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості від 03.02.2022 року №22-08/333 вбачається, що сума допомоги по безробіттю, яка підлягає поверненню безробітним ОСОБА_1 відповідно до проведеного розрахунку за період з 08.06.2017 року по 23.05.2018 року становить 63277,05 грн. (а.с. 22).
Білогірська районна філія Хмельницького обласного центру зайнятості зверталася до відповідача з листом від 03.02.2022 року №01-02/51 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в період з 08.06.2017 року по 23.05.2018 року в розмірі 63277,05 грн. (а.с. 5).
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (на час подання заяви відповідачем) статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.
Згідно з ч. 1 ст. 34, ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати, відповідно до Закону, кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. 
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. 
Суд першої інстанції, об`єктивно дослідивши докази у справі, дійшов вірного висновку про те, що станом на день подання відповідачем заяви про надання статусу безробітного останній скористався правом щодо призначення йому пенсії за вислугу років на пільгових умовах, у зв`язку з чим права на отримання статусу безробітного не мав. 
Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а ст. 257 даного Кодексу встановлює загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).
Згідно з частиною першою статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів фонду та зупиняти виплати з фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду, стягувати відповідно до закону кошти фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. 
Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у справах №727/4084/16-ц від 12.12.2018 року та №466/9040/16-ц від 22.11.2018 року, перебіг позовної давності для звернення до суду Центром зайнятості починається з моменту коли особі надається статус безробітного, адже саме з цього моменту Центр зайнятості має можливість провести перевірку достовірності відомостей, які були підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, зазначених в документах, поданих нею до Центру зайнятості.
Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що початок перебігу позовної давності починається від дня надання особі статусу безробітного і отримання допомоги по безробіттю (постанова Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі №302/66/17). 
Враховуючи вимоги закону та встановлені судом обставини справи, саме позивач мав здійснити перевірку достовірності даних, які є підставою для надання відповідачу статусу безробітного та виплати йому забезпечення, що зазначені в документах, поданих до центру зайнятості, під час реєстрації та протягом періоду перебування на обліку як безробітного, тобто в період з 01.06.2017 року по 24.05.2018 року і своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.
Встановивши, що позивач звернувся до суду в травні 2022 року, тобто з пропуском трирічного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Такий висновок суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно з якою строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується, є помилковим з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» своєчасно не сплачені фінансові санкції та адміністративні штрафи стягуються із страхувальника в дохід Фонду в порядку, встановленому законом.
Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Таким чином, положення ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» стосується відповідальності роботодавця (страхувальника), а не застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому законом порядку як безробітні, у зв`язку з чим застосування вказаної норми до спірних правовідносин є безпідставним (постанова Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №727/4084/16-ц).
Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, у зв`язку з чим рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Хмельницького обласного центру зайнятості в особі Білогірської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості залишити без задоволення.
Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 28.06.2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28.09.2022 року.

Судді:                                                                        Р.С. Гринчук

                                                                               А.М. Костенко

                                                                               Т.В. Спірідонова