ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2022 р.                                                        Справа №907/373/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючої судді                                                            Галушко Н.А.
суддів                                                                                Желіка М.Б.                                                                                                                        Орищин Г.В.
секретар судового засідання Олійник Н.

за участю представників сторін:
від позивача Кривка М.В.-представник
від відповідача Костан О.В.-представник

розглядаючи апеляційну скаргу Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області  №05-26/743 від 26.07.2022(Вх.№ ЗАГС 01-05/1885/22 від 01.08.2022)
на рішення Господарського суду Закарпатської області  від 08.06.2022  (повний текст складено 08.07.2022)
у справі № 907/373/21
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз", м. Ужгород, Закарпатської області
до відповідача Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області
про стягнення 433 157 грн. 93 коп. компенсації вартості обсягів природного газу, віднесених на небаланс АТ "Закарпатгаз "

Короткий зміст позовних вимог та оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
АТ “Оператор газорозподільної системи “Закарпатгаз” заявлено позов до Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про стягнення 433  157,93грн компенсації вартості обсягів природного газу, віднесених на небаланс АТ “Закарпатгаз” у зв`язку з виявленням несанкціонованого відбору відповідачем природного газу за період із 01.01.2021 по 21.02.2021 у кількості 21 883,61 куб.м.
Позивач посилається на те, що у зв`язку з відсутністю у відповідача підтвердженого обсягу природного газу на розрахунковий період, неприпиненням останнім власного газоспоживання у добровільному порядку, невиконанням письмової вимоги оператора ГРМ, відмовою в доступі позивачу для здійснення припинення розподілу, відповідач зобов`язаний компенсувати вартість обсягів природного газу, віднесених на небаланс АТ “Закарпатгаз” у розмірі 433  157,93грн. 

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 08.06.2022 у справі                     №907/373/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" 433  157,93грн компенсації вартості обсягів природного газу, віднесених на небаланс АТ «Закарпатгаз», а також суму 6  497, 37грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду обгрунтовано тим, що відповідач, не будучи включеним до Реєстру споживачів будь-якого постачальника, в період із 01.01.2021 по 21.02.2021 здійснював несанкціонований відбір природного газу, відібравши протягом січня-лютого 2021 року               21 883,61 куб.м (13 505,51 куб.м  за січень 2021 року та 8 378,10 куб.м за лютий 2021 року). Оскільки відповідач у спірний період не був включений до Реєстру споживачів жодного постачальника, споживання природного газу, здійснене ним, кваліфікується як несанкціонований відбір. У відповідача був відсутній підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період, він самостійно не припинив власне газоспоживання, чим порушив пункт 17 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, відмовивши в доступі оператору ГРМ для здійснення припинення розподілу, відповідач зобов`язаний компенсувати вартість обсягів природного газу, віднесених на небаланс АТ “Закарпатгаз”, в сумі 433  157,93грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу.
Тересвянською селищною радою Тячівського району Закарпатської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.06.2022 у справі №907/373/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим та таким, що прийняте без врахування всіх обставин справи, всупереч вимог процесуального та матеріального права, а згідно з висновками Верховного Суду, враховуючи норми Кодексу ГТС, здійснення алокації, а також визначення небалансу (за процедурою алокації) належить (і належало) до виключних повноважень Оператора газотранспортної системи (оператора ГТС), тобто AT "Укртрансгаз", з яким позивач перебував у договірних відносинах, за умовами якого Оператор ГТС зобов`язався надавати замовнику (позивач у справі) послуги з транспортування природного газу на умовах, визначених Кодексом газотранспортної системи (Кодекс ГТС).
Скаржник вважає, що позивачем не надано жодних доказів щодо наявності (відсутності) відповідача у Реєстрі споживачів, а також віднесення Оператором ГТС (AT "Укртрансгаз") певних обсягів небалансу на позивача (Оператора ГРМ). При відсутності доказів віднесення Оператором ГТС обсягів небалансу на Оператора ГРМ відсутні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої пунктом 4 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ.
На думку скаржника, відсутність будь-яких доказів щодо віднесення Оператором ГТС певних обсягів небалансу відповідача на позивача (Оператора ГРМ) зумовлює відсутність правових підстав для застосовування при вирішенні спору пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ та, як наслідок, відсутність підстав для нарахування відповідачу (і стягнення) суми небалансу за спірний період.
Також, скаржник стверджує, що відповідачем не чинилися перешкоди щодо доступу працівників позивача до приміщення. Акти про недопуск до припинення/обмеження газопостачання від 05.01.2021 та від 04.02.2021 не є належними та допустимими доказами по даній справі, оскільки підписані з сторони споживача особами, які не уповноважені на таке підписання та які не мають жодного відношення до відповідача і не перебувають з ним у трудових відносинах . 
Окрім того, скаржник вважає, що з огляду, зокрема, на економічне становище, що склалося в країні, враховуючи, що споживання газу відбується відповідачем в процесі виконання соціальних потреб, не правомірно, не справедливо та не доцільно відмовляти у розстроченні виконання рішення суду.

АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на те, що AT «Закарпатгаз» належним чином підтверджено віднесення обсягів природного газу на негативний небаланс, які несанкціоновано (за відсутності постачальника) відібрав відповідач за період 01.01.2021-21.02.2021, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими, не відповідають обставинам справи. 

Процесуальні дії суду у справі.          
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2022 справу №907/373/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 апеляційну скаргу Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області  №05-26/743 від 26.07.2022(Вх.№ ЗАГС 01-05/1885/22 від 01.08.2022) у справі №907/373/21 залишено без руху. Зобов`язано скаржника усунути встановленні при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 9 746,05 грн та докази надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів позивачу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.08.2022 продовжено скаржнику строк виконання вимог ухвали суду від 08.08.2022. Зобов`язано скаржника усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази доплати судового збору в сумі 270 грн до 05.09.2022.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області на рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.06.2022 у справі №907/373/21 та призначено розгляд справи на 18.10.2022.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 розгляд справи №907/373/21 відкладено на 15.11.2022.
Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.11.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи
АТ “Закарпатгаз” є Оператором газорозподільних мереж (далі – Оператор ГРМ), який здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 201 від 16.02.2017.
01.01.2016 відповідачем підписано Заяву-приєднання № 0942049PGYEB016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), із огляду на що між АТ “Закарпатгаз” та Тересвянською селищною радою Тячівського району Закарпатської області (споживачем) укладено Типовий договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 0942049PGYEB016 від 01.01.2016 (далі – договір).
Згідно з п. 1.1 договору цей Типовий договір розподілу природного газу (далі – Типовий договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Пунктом 1.2 Типового договору визначено, що його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу ГРМ.
У відповідності до п. 1.3 Типового договору, даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк.
Фактом приєднання споживача до умов цього Типового договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь – яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви – приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовим) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплати рахунка оператора ГРМ, та/бо документально підтверджене споживання природного газу.
За умовами п. 2.1 Типового договору позивач взяв на себе обов`язок надати відповідачу послуги із розподілу природного газу, а відповідач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Відповідно до абзацу першого пункту 3.1. розділу IIІ Договору, пункту 1 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ, споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду.
Згідно з пунктом 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ за відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді, споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи,  несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу за відсутності споживача в Реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.
Як вбачається із матеріалів справи, незважаючи на те, що Тересвянську селищну раду Тячівського району Закарпатської області не було включено до Реєстру споживачів будь – якого постачальника в період із 01.01.2021 по 21.02.2021, відповідач продовжував здійснювати несанкціонований відбір природного газу, відібравши протягом січня-лютого 2021 року 21 883,61 куб.м (13 505,51 куб.м за січень 2021 року та 8 378,10 куб.м за лютий 2021 року).
За твердженням позивача, про цю обставину АТ “Закарпатгаз” дізналось з єдиної інформаційної системи, у якій здійснюється обмін даними між суб`єктами ринку природного газу, а саме, з щоденного повідомлення споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точку входу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання.
Абзацом першим пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді.
З підстав, передбачених підпунктом 2 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, АТ “Закарпатгаз” на адресу Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області надіслало повідомлення № 880-Сл-6301-1220 від 28.12.2020 про припинення газопостачання/розподілу природного газу, запропонувавши у термін до 01.01.2021 самостійно припинити споживання (відбір) природного газу і підготувати до опломбування газоспоживне обладнання.
Разом з тим, у порушення підпункту 2 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, споживач не допустив уповноважених представників товариства до об`єкта (об`єктів) споживача з метою припинення газопостачання, про що складено відповідні акти про недопуск до припинення/обмеження газопостачання № 823 від 05.01.2021 року та № 2 від 04.02.2021.
Відтак, у зв`язку з несанкціонованим відбором, весь природний газ, спожитий відповідачем у період із 01.01.2021 по 21.02.2021 віднесено на негативний небаланс АТ “Закарпатгаз” як оператора газорозподільної системи, що підтверджується актами врегулювання щодобових небалансів за газові місяці – січень-лютий 2021 року та алокацією.
Згідно з пунктом 4 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ, якщо за результатами споживання природного газу у період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь – якого постачальника (несанкціонований відбір природного газу) Оператор ГТС при забезпеченні заходів балансування за підсумками газового місяця за процедурою, визначеною Кодексом ГТС, віднесе такі обсяги (неврегульований небаланс) на Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ вартість таких обсягів.
При цьому, якщо неврегульований небаланс станеться внаслідок відмови в доступі до об`єкта споживача для здійснення Оператором ГРМ припинення розподілу природного газу, або внаслідок невиконання споживачем письмової вимоги Оператора ГРМ самостійно припинити (обмежити) споживання природного газу, коефіцієнт компенсації має становити 2. 
За результатами споживання природного газу у період відсутності Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в Реєстрі споживачів будь – якого постачальника (несанкціонований відбір природного газу), Оператор ГТС відніс такі обсяги (неврегульований небаланс) на АТ “Закарпатгаз”, як Оператора ГРМ, та обрахував вартість зазначених обсягів, що мають бути компенсовані відповідачем, на загальну суму             433  157,93 грн.
АТ “Закарпатгаз” звернулося до відповідача – Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області з листами за вих. № 88003.2-Сл-1316-0221 від 18.02.2021 та № 88003.2-Сл-1905-0321 від 17.03.2021 про компенсацію вартості неврегульованого балансу, до яких долучив акти надання послуг № 81008545 від 31.01.2021 та № 81014803 від 28.03.2021, а також рахунки на їх оплату.
Проте, на день звернення до суду з даною позовною заявою, компенсація вартості обсягів природного газу, віднесених на небаланс АТ “Закарпатгаз” в розмірі 433  157,93 грн відповідачем не здійснена, що і стало підставою звернення позивача до суду із позовними вимогами про стягнення суми 433  157,93 грн із відповідача у примусовому порядку. 

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Нормою ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських   відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності   конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Приписами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
У відповідності до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пункт 1 глави 1 Розділу VI Кодексу ГРМ визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу ГРМ та укладення договору розподілу природного газу.
У відповідності до статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
На підставі пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498 (далі – Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
На виконання вимог статей 12 та 40 Закону України “Про ринок природного газу”, Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі – договір). Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.
Як зазначалось вище, 01.01.2016 відповідачем підписано Заяву-приєднання № 0942049PGYEB016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), із огляду на що між АТ “Закарпатгаз” та Тересвянською селищною радою Тячівського району Закарпатської області (споживачем) укладено Типовий договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 0942049PGYEB016 від 01.01.2016 року (договір).
За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.
Згідно з пунктом 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ за відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Як правомірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач, не будучи включеним до Реєстру споживачів будь-якого постачальника, в період із 01.01.2021 по 21.02.2021 здійснював несанкціонований відбір природного газу, відібравши протягом січня-лютого 2021 року 21 883,61 куб.м (13 505,51 куб.м  за січень 2021 року та 8 378,10 куб.м за лютий 2021 року).
Отже, оскільки відповідач у спірний період не був включений до Реєстру споживачів жодного постачальника, споживання природного газу, здійснене ним, кваліфікується як несанкціонований відбір.
Пунктом 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що Оператор ГРМ, яким є позивач у справі, має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача, зокрема, у випадку відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді.
У разі несанкціонованого відбору газу споживачем, весь відповідний обсяг природного газу, Оператор ГТС відносить на відповідного Оператора ГРМ, а по прямому споживачу – на оператора газотранспортної системи (абзац 2 пункту 7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС).
З огляду на те, що у відповідача був відсутній підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період, він самостійно не припинив власне газоспоживання, чим порушив пункт 17 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, відмовивши в доступі оператору ГРМ для здійснення припинення розподілу, відповідач зобов`язаний компенсувати вартість обсягів природного газу, віднесених на небаланс АТ “Закарпатгаз”, на суму 433  157,93грн.

Щодо поданої відповідачем заяви про розстрочення виконання судового рішення в даній справі судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що дана заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частиною 1 статті 239 ГПК України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Згідно частин 3 та 4 статті 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права. Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Підставою, зокрема, для відстрочення або розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.
Обставини, які зумовлюють надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами – виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.
Питання щодо надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які беруть участь у справі.
Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
При цьому, Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, і, за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити чи розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.
Разом з тим, доводи, викладені відповідачем у поданій ним заяві, не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, а також не обґрунтовано реальної можливості виконати рішення суду за умови надання розстрочення такого виконання на 12 місяців.
Крім того, відсутність бюджетних коштів не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.
З огляду на викладене, а також беручи до уваги заперечення позивача проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення у зв`язку з відсутністю об`єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють своєчасне виконання судового рішення.
Враховуючи наведене, не беруться до уваги твердження скаржника щодо неправомірності, несправедливості та недоцільності відмови суду у розстроченні виконання рішення суду, з посиланням на економічне становище, яке склалося в країні, а також з посиланням на те, що споживання газу відбувається відповідачем в процесі виконання соціальних потреб. 

Щодо доводів скаржника, що відповідачем не чинилися перешкоди щодо доступу працівників позивача до приміщення, акти про недопуск до припинення/обмеження газопостачання від 05.01.2021 та від 04.02.2021 не є належними та допустимими доказами по даній справі, оскільки підписані зі сторони споживача особами, які не уповноважені на таке підписання та які не мають жодного відношення до відповідача і не перебувають з ним у трудових відносинах, судова колегія зазначає, що для кваліфікації порушення на ринку природного газу має значення сам факт недопуску представника АТ "Закарпатгаз" до газових котлів та виявлення вказаного правопорушення, і як наслідок, фіксація виявленого правопорушення споживачем. Формальні вимоги не можуть ставитися в залежність від виявленого правопорушення, зокрема, стосовно вчинення відповідачем дій, які стали підставою для його виявлення шляхом недопуску до газових котлів. Вказані формальні вимоги не можуть також бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності.
Зазначене узгоджується з пп. 4 пункту 7.4 Типового договору розподілу природного газу, яким передбачено обов`язок споживача забезпечувати безперешкодний представникам Оператора ГРМ доступ на власний об`єкт, зокрема, для виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо.
Відповідно до пункту 5 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГРМ, оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством.
Отже, саме на споживача покладеться обов`язок забезпечити безперешкодний доступ представникам оператора ГРМ для проведення перевірки, наявність на момент перевірки уповноваженої особи чи представника, а також забезпечити збереження та цілісність комерційного ВОГ/встановлених оператором ГРМ захисних пломб. 

Щодо твердження скаржника, що позивачем не надано жодних доказів щодо наявності (відсутності) відповідача у Реєстрі споживачів, а також віднесення Оператором ГТС (AT "Укртрансгаз") певних обсягів небалансу на позивача (Оператора ГРМ), судова колегія зазначає, що відповідачем не наведено доказів наявності у нього постачальника, не надано договору на постачання природного газу, здійснення алокації/номінації, що, поряд із наявністю договору про постачання природного газу, є підставою для здійснення відбору природного газу. 
Отже, оскільки, у спірний період відповідач був відсутній в Реєстрі споживачів постачальника будь- якого постачальника, то весь обсяг природного газу, спожитий ним у цей період, відповідно до абз.2 п. 7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС правомірно віднесено в алокацію AT «Закарпатгаз».
Відповідно до п. 16 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника (у даному випадку таким замовником є AT «Закарпатгаз») послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць. В матеріалах справи наявні витяги з алокації AT «Закарпатгаз» щодо відповідача, а також акти врегулювання щодобових небалансів, які підтверджують віднесення обсягів спожитого відповідачем природного газу на AT «Закарпатгаз».
Окрім того, позивачем в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції в підтвердження обсягів негативного небалансу, віднесених на негативний баланс AT «Закарпатгаз» надано довідку TOB «Оператор газотранспортної системи» № 2 «Про добові небаланси AT «Закарпатгаз», що виникли внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газорозподільної системи, за січень 2021 року», ЕІС-код споживача: 56XS000049PGY00N (Тересвянська селищна рада), з якої вбачається об`єм несанкціонованого відбору природного газу 13 505.51 м. куб, за січень 2021 року.
Також відповідно до довідки ТОВ «Оператор газотранспортної системи» № 2 «Про добові небаланси ЗАКАРПАТГАЗ AT, що виникли внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газорозподільної системи, за лютий 2021 року» ЕІС-код споживача: 56XS000049PGY00N (Тересвянська селищна рада), з яких: за період: 01.02.2021 - 21.02.2021 року, здійснила несанкціонований відбір природного газу в загальному обсязі 8 378.10 куб, м. за лютий 2021 року.
Також, відхиляються твердження скаржника щодо неправомірності нарахування позивачем боргу з коефіцієнтом компенсації 2 за надані послуги балансування природного газу, оскільки, згідно з пунктом 4 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ, якщо неврегульований небаланс станеться внаслідок відмови в доступі до об`єкта споживача для здійснення оператором ГРМ припинення розподілу природного газу або внаслідок невиконання споживачем письмової вимоги Оператора ГРМ самостійно припинити (обмежити) споживання природного газу, коефіцієнт компенсації має становити 2, а тому, застосування позивачем до відповідача коефіцієнту 2 є правомірним та обґрунтованим, оскільки неврегульований небаланс виник саме з вини споживача (відповідача) через відмову в допуску до об`єкта газопостачання, що відповідачем не заперечується. 
З урахуванням вищевикладеного в сукупності, правомірним є висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову повністю.

В силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" завданням суду є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, прав і свобод, тоді як особливо вузьке тлумачення процесуальних норм суперечить цим завданням. 
Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Скаржником не надано суду належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, а його аргументи не знайшли свого підтвердження в матеріалах даної справи та положеннях законодавства.
Також, посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 18.05.2022 у  справі № 914/145/19 за позовом AT «Львівгаз» до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, треті особи - Міністерство оборони України, ТОВ «Укргазресурс», ТОВ «Крафт Фінанс» про стягнення частини вартості обсягу небалансу природного газу є помилковим, оскільки обставини зазначеної справи не є аналогічними даній справі.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах “Ryabykh v.Russia” від 24.07.2003 року, “Svitlana Naumenko v. Ukraine” від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають  задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, 

Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.В задоволенні вимог апеляційної скарги Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області  №05-26/743 від 26.07.2022(Вх.№ ЗАГС 01-05/1885/22 від 01.08.2022) відмовити.
2.Рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.06.2022 у справі                     №907/373/21 залишити без змін.
3.Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                  Галушко Н.А.

Суддя                                                                      Желік М.Б.

Суддя                                                                      Орищин Г.В.