ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2018/2-882/11  Номер провадження 22-ц/814/3305/22	Головуючий у 1-й інстанції Зуб Г.А.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2022 року 	м.Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Владіміров Р.В.,
за участі представника відповідача – адвоката Хоміч А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником – адвокатом Хоміч Артемом Анатолійовичем,
на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 04 червня 2021 року, постановлену суддею Зуб Г.А.,
за заявою представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Хоміча Артема Анатолійовича про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення суми позики та відшкодування моральної шкоди, 

в с т а н о в и в:
29.03.2021 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хоміч А.А., звернулася в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми позики та відшкодування моральної шкоди (справа 2018/2-882/11), у рамках якого, ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.11.2010, накладено арешт на нерухоме майно, у том числі, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. 
При постановленні заочного рішення від 10.03.2011 дійсність арешту судом не припинена, хоча подальше його застосування є недоцільним та порушує права ОСОБА_4 , нового власника, на вільне розпорядження нерухомістю, набутою нею з прилюдних торгів у серпні 2019 року, право власності зареєстровано 03.10.2019. Оскільки необхідність у заходах забезпечення позову повністю відпала та сплинув термін їх дії, а подальше застосування арешту майна порушує майнові права його нового власника, добросовісного набувача, просить частково скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.11.2010, а саме, зняти арешт із квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.06.2021 у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Хоміча А.А. про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми позики та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.
Ухвала районного суду вмотивована тим, що заявником, боржником у виконавчому провадженні, не виконано рішення суду, на забезпечення виконання якого накладався арешт на нерухомість.
ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Хоміч А.А., оскаржила ухвалу районного суду до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.
Вважає, що стан виконання нею, боржником, судового рішення не впливає на подальше збереження арешту, оскільки майно уже реалізоване у рамках виконавчого провадження, вибуло із власності боржника і за його рахунок неможливе подальше виконання судового рішення в повному обсязі. Натомість подальше існування таких заходів забезпечення позову шкодить його новому власнику в реалізації свого права власності. При цьому за даними АСВП відсутні відомості щодо наявності відкритих виконавчих проваджень у цій справі.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.08.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником – адвокатом Хоміч А.А., на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 04.06.2021.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18.08.2021 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до судового розгляду із повідомленням учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.
У суді апеляційної інстанції представник відповідача - адвокат Хоміч А.А. доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.
Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що у межах ЗВП №55747981 із виконання виконавчого листа №2018/4776/2012, виданого Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Золоті Ворота» (правонаступник ТОВ «ФК Горизонт») суми заборгованості в розмірі 407118,54 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів та їх переможцем стала ОСОБА_4 , що підтверджується актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 19.09.2019./а.с.19-20/
03.10.2019 ОСОБА_4 видано свідоцтво про придбання указаного майна з прилюдних торгів; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зареєстровано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. за №814./а.с.21/
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 26.03.2021 за номером довідки 250067279, квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває під арештом; підстава обтяження: ухвала Київського районного суду м.Харкова від 25.11.2010./а.с.15-16/
Відмовляючи у скасуванні заходів забезпечення позову, районний суд виходив із того, що заявник в даному випадку є боржником у виконавчому провадженні, а тому не може звертатися до суду із указаним клопотанням, оскільки рішення суду ним не виконано.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується із огляду на наступне.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують обґрунтовані побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача із тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (частини сьома, восьма статті 158 ЦПК України).
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 також встановлено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Статтею 158 ЦПК України надано право суду скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, яке розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Виходячи із наведеного, слід дійти висновку, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до повного виконання судового рішення та можуть бути скасовані судом за відсутності в подальшому потреби у такому забезпеченні або якщо відпали підстави, які зумовили суд вжити такі заходи.
Із огляду на викладені норми процесуального закону та наявні у справі докази, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав скасування заходів забезпечення позову із підстав відсутності доказів виконання боржником судового рішення від 10.03.2011 у справі №2018/2-882/11, яке було забезпечено арештом його майна, накладеним ухвалою цього суду від 25.11.2010.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки обґрунтовані відомостями про стан виконання судового рішення у іншій справі №2018/4776/2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 407118,54 грн., яке виконане шляхом реалізації предмета іпотеки – квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином подальші підстави для збереження заходів забезпечення позову у справі №2018/2-882/11 згідно ухвали суду від 25.11.2010 не відпали, а захист майнових прав нового власника спірного майна має окремий спосіб врегулювання, шляхом його звернення в суд із позовом про зняття з нього арешту.
Інші доводи апеляційної скарги обґрунтовані правомірністю набуття новим власником права власності на іпотечне майно, - не стосуються предмета спору та не спростовують доцільність подальшого збереження обтяження, оскільки кошти від реалізації іпотечного майна зараховані на користь стягувача у іншій справі, виконавче провадження за якою припинено./а.с.15-16/
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником– адвокатом Хоміч Артемом Анатолійовичем, - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 04 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26.10.2022.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак