ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5502/21  Номер провадження 22-ц/814/407/22	Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді : Обідіної О.І. 
Суддів : Пилипчук Л.І., Прядкіної О.В.
За участю секретаря Владімірова Р.В.
розглянула в порядку спрощеного провадження, в судовому засіданні у м. Полтаві, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу представника відповідача  ОСОБА_1 - адвоката Салашного Михайла Олексійовича на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2021 року, у складі судді Чуванової А.М., повний текст рішення виготовлено 30 листопада 2021 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно придбаного майна під час шлюбу та усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И Л А : 

В червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,7 кв.м, вартістю 574536 гривень; усунути перешкоди в користуванні вказаною квартирою шляхом зобов`язання відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні квартирою та надати ключі від даної квартири.
Позов обґрунтований тим, що під час їх перебування в шлюбі з 20.02.2013 по 02.07.2020 рік була придбана вказана квартира, оформлення якої за взаємною згодою було здійснено на ім`я чоловіка. 
Вказана квартира придбана на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 29.05.2017 р., укладеного з ТзДВ «Полтавтрансбуд», де вартість квадратного метра становила на момент укладання договору 8000 грн., а повна вартість майнових прав на квартиру становила – 357600 грн. Вказану суму вони частинами за спільний кошт перераховували на розрахунковий рахунок ТзДВ «Полтавтрансбуд» в межах укладеного договору, всі платіжні документи залишились у відповідача. 
З огляду на те, що майно набуто подружжям за час шлюбу, за спільні кошти, а відтак є об`єктом права спільної сумісної власності, де кожному з подружжя належить Ѕ частина, просила здійснити її поділ згідно положень ст. 69 СК України. 

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно придбаного майна під час шлюбу задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
В задоволенні інших вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3326 грн.

Задоволення позовних вимог в частині розподілу майна вмотивовано доведеністю придбання спірного майна під час шлюбу за спільні кошти, що свідчить про належність квартири до об`єкту спільної сумісної власності подружжя, частки яких є рівними.
Зважаючи на недоведеність вчинення перешкод в користуванні квартирою, суд відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник відповідача  ОСОБА_1  - адвокат Салашний М.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, невірну оцінку зібраних по справі доказів, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Зокрема вказує, що суд не повно встановив фактичні обставини по справі, не дав оцінки обставині щодо продажу належної відповідачу на праві особистої власності квартири і в той же день оформлення права власності на спірну кватиру за рахунок отриманих від реалізації власної квартири коштів. Будь-яких інших доказів про внесення на рахунки забудовника коштів з сімейного бюджету матеріали справи не місять.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення. 
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п. 3. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.02.2013 по 02.07.2020, який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави. Спільних дітей від шлюбу не мають. 
Під час перебування сторін у шлюбі, 29.05.2017 між ОСОБА_1 та ТЗДВ «Полтавтрансбуд» укладено договір №29/24 купівлі-продажу майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 44,7 кв.м. 
21.05.2018 року ТЗДВ «Полтавтрансбуд» переоформило право власності на відповідача на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,7 кв.м, житловою 16,1 кв.м, що складається з кімнати (5), площею 16,1 кв.м; коридору (1), площею, 4,5 кв.м; кухні (3), площею 11,0 кв.м; вбиральні (сполученої) (2) площею 4,0 кв.м; комори (4), площею 3,2 кв.м.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 вказувала, що зазначена квартира придбана за спільні кошти з колишнім чоловіком. Кошти вносилися частинами на розрахунковий рахунок ТзДВ «Полтавтрансбуд» в межах укладеного договору.
Задовольняючи позов в частині визнання за позивачем права власності на Ѕ частину нерухомого майна, суд дійшов висновку про доведеність придбання спірного майна сторонами під час шлюбу, за спільні кошти, що у відповідності до норм ст.ст. 60, 69, 70 СК України є підставою для його поділу між ними.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду з огляду на наступне. 
Так, частинами 1, 2 статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 368 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю.
За змістом ч.ч. 1, 2, 3 статті 61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
При цьому, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70СКУкраїни).
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 16 січня 2019 р. у справі №725/2488/16-ц, від 31 січня 2019 р. у справі №686/23104/17.
Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що спірна квартира дійсно була придбана в період шлюбу та оформлена на відповідача ОСОБА_1 . 
Заперечуючи заявлені позивачем вимоги щодо придбання спірного майна за спільні кошти подружжя, відповідач вказував, що квартира була придбана ним особисто за власні кошти, отримані від продажу належної йому на праві власності іншої квартири.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, на спростування презумпції спільності подружнього майна відповідачем надано письмові доказами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в порядку приватизації набув в особисту приватну власність квартиру АДРЕСА_3 , на підставі розпорядження №90 від 30.04.2014 у відповідності до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».
Вказане майно відповідно до норм п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України є особистою власністю дружини, чоловіка, оскільки набуто під час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».
29.05.2017 між ОСОБА_1 та ТзДВ «Полтавтрансбуд» укладено договір №29/24 купівлі-продажу майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 44,7 кв.м. 
Будь-яких доказів, які б свідчили про внесення подружжям періодичних платежів на його виконання матеріали справи не містять. 
21.05.2018 між ОСОБА_1 та ТзОВ «Полтавтрансбуд» в особі представника товариства Маляренко В.І. укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського МНО Колотіловим О.М. Продаж здійснено за 382500 грн. та вказано, що своїм підписом продавець підтвердив факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність до покупця претензій фінансового характеру. 
Право власності на придбане майно зареєстровано за ТзДВ «Полтавтрансбуд» 21.05.2018 о 15:01 год.
В цей же день, після проведення ОСОБА_1 100% оплати ТзДВ «Полтавтрансбуд» переоформило право власності на його ім`я на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,7 кв. і о 17:02 год. в той же день державним реєстратором КП «Реєстратор» Міняйло О.Г. було зареєстровано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 . 
Одночасно, 21.05.2018 р. після отримання вказаної стовідсоткової оплати за квартиру, між продавцем ТзДВ «Полтавтрансбуд» та покупцем ОСОБА_1 складено акт приймання-передачі квартири АДРЕСА_4 . 
Вказану хронологію подій щодо укладання договорів, реєстрації права власності спірної квартири за відповідачем саме в день продажу ним своєї квартири, складання акту прийому–передачі останньої, із зазначенням в ньому вартості майнових прав в 357600 грн., що є меншим в порівнянні з вартістю попередньо проданої квартири, (382500 грн.), можливо розцінити як доведення відповідачем факту придбання ним спірної квартири хоч і в період шлюбу, проте за особисті кошти, отримані від реалізації належної йому квартири.
Оцінюючи вказаний перебіг подій та надані відповідачем на їх доведення письмові докази, колегія суддів приходить до висновку про спростування ОСОБА_1 правового режиму спільної сумісної власності щодо вищезазначеної квартири, а відтак остання не підлягає поділу між подружжям згідно до положень ст. 69 СК України. 
При цьому, надані відповідачем докази щодо придбання квартири за рахунок його особистих коштів позивачем не спростовано, лише зауважено, що квартира як придбана подружжям в шлюбі має бути розділена між ними в рівних частках. 
Вищевказаним обставинам суд першої інстанції належної правової оцінки не надав та прийшов до помилкового висновку про належність спірної квартири до об`єкту права спільної сумісної власності подружжя. 
За вказаних обставин, судове рішення підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ квартири як об`єкту права спільної сумісної власності подружжя. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача  ОСОБА_1 - адвоката Салашного Михайла Олексійовича задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове.
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно придбаного майна під час шлюбу та усунення перешкод в користуванні квартирою відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 3 листопада 2022 року.

Судді : Обідіна О.І. Пилипчук Л.І. Прядкіна О.В.